ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
^_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | м. Одеса | Справа № 916/542/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.В. Лічмана, Н.А. Павленко, 
розглянувши в порядку письмового позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 (суддя М.Б. Сулімовська, м.Одеса, повну ухвалу складено 01.07.2026) про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025
у справі №916/542/18
за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»
про стягнення 1438952,58 грн, розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути майно
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_1 
до відповідачів: 
-Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ»;
-Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;
-прокуратури Одеської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»
про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

В С Т А Н О В И В :
Коротка історія справи 
У березні 2018 року заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (на теперішній час – Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яхт клуб «Одеса-2009» (на теперішній час – Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ»), в якому просив стягнути з відповідача на користь державного бюджету України заборгованість за договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 у розмірі 1162880,45 грн та пеню у розмірі 276072,13 грн; розірвати договір оренди державного нерухомого майна, укладений 20.09.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яхт клуб «Одеса-2009», а також зобов`язати відповідача повернути державі в особі позивача передане у строкове платне користування за договором оренди від 20.09.2005 державне нерухоме майно, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: літ. «Б»: 81 - малий елінг, 96 - великий елінг, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі, 16 - магазин, 20- склад магазину, 41,42 - вмивальня, 43, 44, 45, 48, 49 - душова, 50, 46, 47 - туалети; 38 - кладова, 34, 24 - диспетчерські, 15, 16, 17, 25 - офіс, 23 - коридор, 26, 27, 28 - приміщення, 12 - кімната для переговорів, 13 - кухня, 11 - кают-компанія, 18, 22 - вмивальня, 19, 21 - туалети, 20 - ванна, загальною площею 2084,8 кв.м; 54/1000 холу - 8, площею 4,96 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди державного нерухомого майна від 20.09.2005 (з урахуванням змін) щодо своєчасного та повного перерахування орендної плати за період з березня 2016 року по лютий 2018 року.
В подальшому до суду першої інстанції від ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях і прокуратури Одеської області, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, ОСОБА_1 просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до заявленої прокурором в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» за договором оренди від 20.09.2005 у загальному розмірі 1438952,58 грн, з яких: 1162880,45 грн основного боргу та 276072,13 грн пені.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на порушення його прав укладеним між сторонами договором про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005.
Господарськими судами справа розглядалася неодноразово.
Останнім рішенням Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 (суддя - С.В. Нікітенко), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 (головуючий суддя – С.В. Таран, судді – Л.В. Поліщук, Я.Ф. Савицький), позов прокурора задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» на користь Державного бюджету України 1162880,45 грн заборгованості, 276072,13 грн пені за договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005. Розірвано договір оренди державного нерухомого майна, укладений 20.09.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області і Товариством з обмеженою відповідальністю «Яхт клуб «Одеса-2009». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях передане за договором оренди від 20.09.2005 державне нерухоме майно, перелік якого наведено у резолютивній частині рішення суду першої інстанції. Здійснено розподіл судового збору.
Задовольняючи позов прокурора, місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходили із встановлених ними обставин неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди державного нерухомого майна від 20.09.2005 щодо сплати орендної плати і що така несплата була систематичною.
Так, суди встановили, що згідно з пунктом 10.1. договору оренди від 20.09.2005 цей договір укладено терміном до 20.09.2012, тобто на 7 років. 
Додатковою угодою від 06.07.2010 змінено редакцію пункту 10.1. договору оренди від 20.09.2005 шляхом зазначення про укладення цього договору терміном до 06.07.2015 (тобто, виходячи з дати підписання даного договору (20.09.2005), останній укладено на строк 9 років 9 місяців та 15 днів). 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 визнано договір оренди від 20.09.2005 поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005, з дати набрання судового рішення законної сили, тобто з 04.01.2016.
Отже, беручи до уваги укладення договору оренди від 20.09.2005 (з урахуванням змін) на строк 9 років 9 місяців та 15 днів і його подальшу пролонгацію на той самий строк з 04.01.2016, суди дійшли висновку, що як станом на момент звернення прокурора з позовом у цій справі, так і станом на час ухвалення рішення суду першої інстанції вказаний договір оренди був чинним, а тому міг бути розірваним за наявності правових підстав для цього. 
Враховуючи передачу відповідачеві об`єкта оренди у користування на підставі акта від 01.03.2016, починаючи саме з цієї дати у нього виник обов`язок зі сплати орендних платежів за договором оренди. Однак Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» більше трьох місяців поспіль не сплачувало орендну плату за договором оренди, через що у нього виникла заборгованість у сумі 1162880,45 грн, яка підлягає стягненню разом з нарахованою відповідно до пункту 3.8 договору оренди пенею, та що наявні обставини для розірвання цього договору. 
З огляду на наявність підстав для припинення договірних орендних правовідносин через розірвання договору оренди, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів наявності інших правових підстав використання спірного майна відповідачем, суди задовольнили позов і в частині повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях майна згідно з переліком, наведеним у прохальній частині позову.
27.12.2024 Господарським судом Одеської області на виконання рішення від 21.11.2024 у справі №916/542/18, що набрало законної сили 27.12.2024, було видано накази про примусове виконання рішення суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02.09.2025 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 у справі №916/542/18.
30.05.2026 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Господарського суду Одеської області заяву про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 за нововиявленими обставинами. Заяву зареєстровано судом першої інстанції 01.06.2026.
У заяві про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами заявник послався на такі, на його погляд, нововиявлені обставини:
-відсутність належного виконання рішення у справі №916/4494/15. При цьому заявник послався на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/4494/15, якою, як вказує заявник, було встановлено, що документи, на які посилалося Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, не підтверджують належного виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015, тобто апеляційний суд фактично спростував твердження про завершення виконання рішення;
-відкриття 10.09.2020 виконавчого провадження №63004540 щодо примусового виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 (підтверджує, що рішення не було виконане добровільно та остаточно);
-відмова Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від підписання акта. Так, заявник зазначив, що 21.09.2020 уповноважений представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» відмовився підписувати акт приймання-передачі майна, що вбачається із листа Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.10.2025, який було отримано заявником лише після завершення розгляду справи. Ця обставина існувала на момент розгляду справи, однак не була відома заявнику та не досліджувалась судами;
-відсутність участі балансоутримувача при передачі майна. Так, як зазначив заявник, після отримання документів заявником встановлено, що акт від 30.09.2020 був підписаний між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ»;
-відсутність належного документального оформлення виконання рішення. В обґрунтування цієї обставини заявник зазначив, що отримані після ухвалення рішення листи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях підтверджують відсутність належним чином оформленого комплекту документів, який би свідчив про належне завершення виконання рішення суду;
-відсутність документального оформлення тих правовідносин, на які посилалися учасники справи як на підставу своїх вимог та заперечень, а саме, відсутність додаткової угоди та належного договору, що підтверджено офіційною відповіддю Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 22.11.2019.
На переконання заявника, ці нововиявлені обставини є істотними для розгляду справи, оскільки якби суду були відомі наведені обставини під час розгляду справи, це могло призвести до інших висновків щодо: факту повернення майна; припинення договору оренди; прав та обов`язків сторін; правових наслідків виконання рішення у справі №916/4494/15.
При цьому у пункті 5 прохальної частини заяви ОСОБА_1 просив суд визнати лист Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.10.2025 таким, що підтверджує нововиявлену обставину - відсутність належного погодження та підписання балансоутримувачем акта приймання-передачі державного майна.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.06.2026 заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків шляхом подання відомостей щодо дати встановлення нововиявлених обставин, а також надання безпосередньо листа Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.10.2025.
26.06.2026 ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами разом з додатковими доказами.
У заяві про усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 зазначив, що нововиявленими обставинами, на які він посилається, є сукупність істотних для справи обставин, які існували на момент розгляду справи №916/542/18, однак не були встановлені судами та не були відомі заявнику під час розгляду справи.
Датою відкриття нововиявлених обставин заявник вказав 09.09.2025 - дату відзиву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у справі №916/4494/15, з якого у сукупності з іншими документами стало можливим встановити взаємозв`язок між постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/4494/15, відкриттям виконавчого провадження №63004540 від 10.09.2020, складанням акту приймання-передачі від 30.09.2020 та закриттям виконавчого провадження 06.11.2020. 
Щодо листа Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.10.2025 заявник зазначив, що наразі ним не виявлено серед наявних матеріалів цього листа, у зв`язку з чим просив врахувати, що нововиявлені обставини обґрунтовуються сукупністю документів та відомостей, наявних в матеріалах справи, а не виключно одним окремим документом.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 у справі №916/542/18 (суддя Сулімовська М.Б.) заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 у справі №916/542/18 з додатками повернуто заявнику без розгляду в електронному вигляді.
Вказана ухвала суду першої інстанції обґрунтована приписами статті 118, пункту 1 частини першої статті 321, пункту 6 частини третьої статті 322 Господарського процесуального кодексу України та мотивована тим, що 30-денний строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами закінчився 09.12.2025, тоді як із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник звернувся 01.06.2026, тобто з пропуском встановленого строку та без клопотання про поновлення строку на вчинення відповідної процесуальної дії.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги
Не погодившись із ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2026, ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу суду скасувати, матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 за нововиявленими обставинами направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про прийняття заяви до розгляду відповідно до вимог статей 320– 322 Господарського процесуального кодексу України.
Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що вирішуючи питання про повернення заяви без розгляду, суд першої інстанції був зобов`язаний насамперед встановити предмет заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, який визначається не окремими її фрагментами, не окремими поясненнями заявника та не окремими доказами, а змістом усієї заяви у її системному взаємозв`язку.
Скаржник зазначив, що із поданої 30.05.2026 заяви вбачається, що заявник просив переглянути судові рішення у зв`язку з існуванням низки істотних обставин, які існували на момент розгляду справи №916/542/18, однак не були встановлені судами та не були відомі заявнику під час розгляду справи. В якості нововиявлених обставин заявником були зазначені, зокрема, такі обставини: відсутність належного оформлення виконання рішення у справі №916/4494/15, відсутність додаткової угоди до договору оренди, відмова балансоутримувача - Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від підписання акту приймання-передачі, відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду та інші взаємопов`язані юридично значущі обставини.
Проте, як вказав апелянт, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції фактично не здійснив аналізу первісної заяви про перегляд судового рішення; основні мотиви ухвали сформовані на підставі пояснень про усунення недоліків, тоді як первісній заяві та викладеним у ній нововиявленим обставинам не надано самостійної правової оцінки. Натомість предметом судового аналізу стали окремі положення пояснень про усунення недоліків, насамперед зазначена заявником дата відкриття нововиявлених обставин, після чого суд одразу перейшов до висновку про пропуск процесуального строку.
Таким чином, скаржник виснував, що суд фактично підмінив предмет заяви окремими поясненнями, поданими на виконання ухвали про залишення заяви без руху. Такий підхід не відповідає вимогам статей 320 та 322 Господарського процесуального кодексу України, оскільки питання про дату відкриття нововиявлених обставин є лише одним із реквізитів заяви і не може підміняти собою встановлення змісту самих нововиявлених обставин. 
На думку скаржника, суд першої інстанції повернув заяву без розгляду, не виконавши ті процесуальні дії, які відповідно до статей 320– 322 Господарського процесуального кодексу України повинні були передувати вирішенню питання про строк звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Відтак, не виконавши вимог статей 320 та 322 Господарського процесуального кодексу України, суд передчасно застосував положення статті 321 Господарського процесуального кодексу України та дійшов передчасного висновку про пропуск строку звернення із заявою.
Позиція Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ», погоджуючись з мотивами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просило апеляційну скаргу – задовольнити; ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 у справі №916/542/18 – скасувати; матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 за нововиявленими обставинами направити до Господарського суду Одеської області для вирішення питання про прийняття заяви до розгляду та продовження її розгляду відповідно до вимог статей 320– 322 Господарського процесуального кодексу України.
Позиція Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо апеляційної скарги
Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» у відзиві на апеляційну скаргу просило відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу суду – залишити без змін.
Зокрема, підприємство зазначило, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не відповідає нормам процесуального законодавства по суті та по строкам звернення із нею до суду, а позиція заявника фактично зводиться до його незгоди із встановленими судами обставинами, зробленими висновками, прийнятими судовими рішеннями та є намагання їх перегляду у порядку, що не відповідає чинному законодавству.
Позиція прокуратури щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Одеської обласної прокуратури зазначив, що ухвала Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 у справі №916/542/18 є законною та обґрунтованою, а отже, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Прокурор, серед іншого зазначив, що Господарський суд Одеської області дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення заяви без розгляду, оскільки вона подана після закінчення строку, встановленого пунктом 1 частини першої статті 321 Господарського процесуального кодексу України, без додержання вимог пункту 6 частини третьої статті 322 цього Кодексу щодо подання клопотання про поновлення пропущеного строку.
Водночас, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із процесуальними висновками суду першої інстанції, однак не спростовують встановлених судом обставин щодо пропуску строку на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та відсутності клопотання про його поновлення. Відтак, вони не свідчать про неправильне застосування судом норм процесуального права та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу подано скаржником 09.07.2026 через систему «Електронний суд», зареєстровано судом 09.07.2026 за вх.№2847/26.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, оформленого протоколом від 09.07.2026, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді - Я.В. Савицького, суддів: Л.В. Лічмана, Н.А. Павленко.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2026 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів справи №916/542/18 до суду апеляційної інстанції.
15.07.2026 матеріали справи №916/542/18 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.07.2026 вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 року у справі №916/542/18 залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, шляхом надання до суду доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками на адреси прокуратури Одеської області; Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях; Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» та Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 у справі №916/542/18. Продовжено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 на розумний строк. Постановлено розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 у справі №916/542/18 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено прокурору, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Товариству з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» строк для подання пояснень щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Роз`яснено учасникам справи про їх право протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, затвердження мирових угод тощо, із доказами направлення копій таких заяв іншим учасникам справи.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Я.Ф. Савицького у відпустці та надходженням апеляційної скарги ОСОБА_1 на іншу ухвалу суду першої інстанції у даній справі, за розпорядженням в.о. керівника апарату суду №143 від 06.08.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/542/18.
Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2026 призначення не відбулося у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2026 для розгляду справи №916/542/18 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів Л.В. Лічмана, Н.А. Павленко.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2026 справу №916/542/18 прийнято до провадження у зміненому складі колегії суддів: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів Л.В. Лічмана, Н.А. Павленко. Відповідно до частини другої статті 271 Господарського процесуального кодексу України цією ж ухвалою суду постановлено здійснювати розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 у справі № 916/542/18 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
28.07.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» через систему «Електронний суд» подало відзив на апеляційну скаргу (вх.№2847/26/Д2 від 28.07.2026).
31.07.2026 Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» через систему «Електронний суд» подало відзив на апеляційну скаргу (вх.№2847/26/Д3 від 31.07.2026).
03.08.2026 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав додаткові письмові пояснення (вх.№2847/26/Д4 від 03.08.2026).
03.08.2026 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав заперечення на відзив Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вх.№2847/26/Д5 від 03.08.2026).
03.08.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» через систему «Електронний суд» подало письмові пояснення щодо відзиву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на апеляційну скаргу (вх.№2847/26/Д6 від 03.08.2026).
05.08.2026 заступник керівника Одеської обласної прокуратури через систему «Електронний суд» подав відзив на апеляційну скаргу (вх№2847/26/Д7 від 05.08.2026).
06.08.2026 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав заперечення на відзив Одеської обласної прокуратури на апеляційну скаргу (вх.№2847/26/Д8 від 06.08.2026).
Щодо додаткових письмових пояснень ОСОБА_1 (вх.№2847/26/Д4 від 03.08.2026), заперечень ОСОБА_1 на відзив Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вх.№2847/26/Д5 від 03.08.2026), письмових пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» щодо відзиву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на апеляційну скаргу (вх.№2847/26/Д6 від 03.08.2026), заперечень ОСОБА_1 на відзив Одеської обласної прокуратури на апеляційну скаргу (вх.№2847/26/Д8 від 06.08.2026) колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частини друга – четверта статті 161 Господарського процесуального кодексу України).
В свою чергу, відповідно до статей 258 та 263 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи на стадії апеляційного провадження є саме апеляційна скарга та відзив на апеляційну скаргу.
Таким чином, враховуючи, що у апеляційному провадженні заявами по суті справи є апеляційна скарга і відзив на апеляційну скаргу, а подання заперечень на відзив при перегляді справи у апеляційному провадженні не передбачено, і суд апеляційної інстанції у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 161 Господарського процесуального кодексу України, не вважав за необхідне та не надавав учасникам справи дозволу на подання додаткових пояснень щодо окремих питань, які б виникли при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у тому числі і необхідності подання заперечень на відзиви та додаткових письмових пояснень та не призначав строк для їх подання, додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 (вх.№2847/26/Д4 від 03.08.2026), заперечення ОСОБА_1 на відзив Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вх.№2847/26/Д5 від 03.08.2026), письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» щодо відзиву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на апеляційну скаргу (вх.№2847/26/Д6 від 03.08.2026), заперечення ОСОБА_1 на відзив Одеської обласної прокуратури на апеляційну скаргу (вх.№2847/26/Д8 від 06.08.2026) апеляційний суд залишає без розгляду. Наведене також логічно вичерпує потребу аналізу цих пояснень скаржника.
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не скористались своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України та не надало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на них, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до положень частин першої, другої та п`ятої статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1)істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2)встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3)скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - це окрема процесуальна форма судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.
Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. пункти 7.4., 7.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13, пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.01.2026 у справі № 361/161/13-ц).
Нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам судового процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №9901/230/20).
При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а)
Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за наявності підстав для такого перегляду та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.
Заявник у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначав, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, тобто пункт 1 частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів зазначає, що процесуальний закон встановлює темпоральні обмеження на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з наведеної підстави.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 321 Господарського процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою додержання дисципліни учасниками судочинства та своєчасного виконання ними передбачених відповідних процесуальних дій. Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Заявник повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтями 74, 76-77 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Як зазначалось, у даному випадку заявник як на підставу для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 за нововиявленими обставинами вказує на:
-відсутність належного виконання рішення у справі №916/4494/15. При цьому заявник послався на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/4494/15, якою, як зазначив заявник, було встановлено, що документи, на які посилалося Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, не підтверджують належного виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015, тобто апеляційний суд фактично спростував твердження про завершення виконання рішення;
-відкриття 10.09.2020 виконавчого провадження №63004540 щодо примусового виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 (підтверджує, що рішення не було виконане добровільно та остаточно);
-відмову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від підписання акта. Так, заявник зазначив, що 21.09.2020 уповноважений представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» відмовився підписувати акт приймання-передачі майна, що вбачається із листа Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.10.2025, який було отримано заявником лише після завершення розгляду справи. Ця обставина існувала на момент розгляду справи, однак не була відома заявнику та не досліджувалась судами;
-відсутність участі балансоутримувача при передачі майна. Так, як вказав заявник, після отримання документів заявником встановлено, що акт від 30.09.2020 був підписаний між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ»;
-відсутність належного документального оформлення виконання рішення. В обґрунтування цієї обставини заявник зазначив, що отримані після ухвалення рішення листи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях підтверджують відсутність належним чином оформленого комплекту документів, який би свідчив про належне завершення виконання рішення суду;
-відсутність документального оформлення тих правовідносин, на які посилалися учасники справи як на підставу своїх вимог та заперечень, а саме, відсутність додаткової угоди та належного договору, що підтверджено офіційною відповіддю Державного підприємства «Адміністрація морських портів України`від 22.11.2019.
При цьому у пункті 5 прохальної частини заяви ОСОБА_1 окремо просив визнати лист Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.10.2025 таким, що підтверджує нововиявлену обставину - відсутність належного погодження та підписання балансоутримувачем акта приймання-передачі державного майна.
Залишаючи без руху заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, Господарський суд Одеської області в ухвалі від 19.06.2026 зазначив, що заявником в порушення пункту 5 частини другої статті 322 Господарського процесуального кодексу України не зазначено конкретної дати (дати, місяця, року) встановлення нововиявлених обставин, та, крім того, в порушення пункту 3 частини третьої статті 322 Господарського процесуального кодексу України заявником не долучено до матеріалів заяви сам лист Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.10.2025. Зі змісту ухвали від 19.06.2026 вбачається, що судом першої інстанції було визначено спосіб усунення недоліків поданої ОСОБА_1 заяви шляхом зазначення конкретної дати встановлення нововиявлених обставин (дати, місяця, року) з документальним підтвердженням та надання листа Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 29.10.2025.
У заяві про усунення недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами Бондаренко Андрій Володимирович зазначив, що нововиявленими обставинами, на які він посилається, є сукупність істотних для справи обставин, які існували на момент розгляду справи №916/542/18, однак не були встановлені судами та не були відомі заявнику під час розгляду справи.
Датою відкриття нововиявлених обставин заявник вказав 09.09.2025 - дату відзиву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у справі №916/4494/15, з якого у сукупності з іншими документами стало можливим встановити взаємозв`язок між постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/4494/15, відкриттям виконавчого провадження №63004540 від 10.09.2020, складанням акту приймання-передачі від 30.09.2020 та закриттям виконавчого провадження 06.11.2020. 
Зокрема, заявником з`ясовано, що навіть після посилань Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на акт від 01.03.2016, як на доказ виконання рішення суду, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/4494/15 було встановлено відсутність належного підтвердження виконання рішення суду, а вже у 2020 році відкрито нове виконавче провадження №63004540 та вчинено нові виконавчі дії щодо передачі майна.
Заявник зазначив, що суди у справі №916/542/18 виходили з того, що питання передачі спірного державного майна, поновлення договору оренди та виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі №916/4494/15 є остаточно вирішеним, належним чином виконаним та не викликає спору між учасниками правовідносин. 
Разом з тим, документи, отримані заявником у 2025 році, а також встановлені під час їх аналізу обставини свідчать про протилежне та підтверджують, що питання належного виконання рішення від 14.12.2015 не було остаточно врегульованим та залишалося предметом судового і виконавчого розгляду. Саме після ознайомлення у 2025 році із зазначеними документами заявнику стало відомо про взаємозв`язок наведених обставин.
Таким чином, згідно заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами про наявність таких обставин він дізнався 09.09.2025.
Також, як стверджує заявник, саме після отримання та ознайомлення у 2025 році із документами, на які він посилається на обґрунтування своєї заяви, заявнику стало відомо про взаємозв`язок між постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/4494/15, відкриттям виконавчого провадження №63004540 від 10.09.2020, складанням акту приймання-передачі від 30.09.2020 та закриттям виконавчого провадження 06.11.2020.
Втім, заяву про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 у даній справі за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 подав до Господарського суду Одеської області лише 30.05.2026, тобто з пропуском строку, визначеного пунктом 1 частини першої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення).
Колегія суддів зазначає, що заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції (частина перша статті 322 Господарського процесуального кодексу України), а також мають відповідати вимогам, встановленим частинами другою – третьою статті 322 Господарського процесуального кодексу України. 
Зокрема, відповідно до пункту 6 частини третьої статті 322 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються: у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.
Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
За змістом частин першої та четвертої статті 119 Господарського процесуального кодексу України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16).
Отже, процесуальним законом встановлені часові обмеження на вчинення тих чи інших процесуальних дій, зокрема на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, у разі недотримання яких суд виключно за обґрунтованим клопотанням та в межах доводів заявника може поновити строк на звернення до суду. 
При цьому апеляційний суд зауважує, що подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є суб`єктивною дією заявника, який зацікавлений у такому перегляді та залежить від його волевиявлення (висновки в ухвалах Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №910/17743/18, від 03.11.2025 у cправі №916/1489/22).
Водночас матеріали справи не містять клопотання про поновлення строку на подання заяви з вмотивованим обґрунтуванням такого пропуску.
Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що статтею 118 Господарського процесуального кодексу України встановлені наслідки пропуску процесуальних строків.
Так, за вказаною нормою, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 подана після спливу строку, визначеного пунктом 1 частини першої статті 321 Господарського процесуального кодексу України (протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення), правомірно залишив таку заяву без розгляду на підставі статті 118 Господарського процесуального кодексу України та повернув її заявникові.
Доводи скаржника про те, що процесуальна перевірка судом першої інстанції заяви була здійснена не у тій послідовності, яка передбачена главою 3 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, так як суд не надав правової оцінки наведеним заявником нововиявленим обставинам, не перевірив їх відповідність статті 320 Господарського процесуального кодексу України, а одразу перейшов до застосування статті 321 Господарського процесуального кодексу України та зробив висновок про пропуск строку звернення із відповідною заявою, колегія суддів відхиляє, оскільки за приписами статті 323 Господарського процесуального кодексу України суд відкриває провадження за нововиявленими обставинами після перевірки відповідності заяви вимогам статті 322 цього Кодексу, яка визначає форму і зміст заяви, у тому числі після перевірки її на предмет наявності клопотання про поновлення строку на подання заяви – у разі пропуску такого строку (пункт 6 частини третьої статті 322 Господарського процесуального кодексу України), тобто першочерговим є питання дотримання та перевірки строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а вже під час перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд встановлює існування обставин, які відповідно до частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Висновки суду апеляційної інстанції
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду від 01.07.2026 колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281, 282, 284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 01.07.2026 про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 у справі №916/542/18 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 10.09.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.В. Лічман

Суддя Н.А. Павленко