Справа №522/12033/26
Провадження №2-а/522/354/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року         м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:
головуючої – судді Косіциної В.В.,
за участі секретаря судового засідання – Кісілюка Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
26 червня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якій позивач просить суд скасувати постанову ГУ ДМС України в Одеській області від 16.06.2026 ПН МОД 013144 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Разом із позовом до суду надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявник просив витребувати у Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області матеріали особової (міграційної) справи ОСОБА_1 та матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 01 липня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – залишено без руху та надано строк для усунення недоліки.
10 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 15 липня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Задоволено клопотання про витребування доказів. Судове засідання по справі призначено на 22 липня 2026 року.
У судове засідання, призначене на 22 липня 2026 року з`явився представник позивача та представник відповідача. 
У судовому засіданні, представник ГУ ДМС в Одеській області просив долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву, у якому управління просило відмовити у задоволення позову.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що текст рішення буде проголошено 23 липня 2026 року.
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
16 червня 2026 року уповноваженою особою УПШЗСІ ГУ ДМС в Одеській області – Павловою Анною Марківною складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД №013052 відповідно до якого 16 червня 2026 року о 11 годині 40 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 64 встановлено громадянина Російської Федерації – ОСОБА_1 , який 16.06.2026 звернувся до управління щодо міжнародного захисту. Згідно базами ДМС встановлено, що особа є порушником ст.203 КУпАП через проживання на території України без документів на право проживання з 17.09.2024.
Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 16.06.2026 серії ПН МОД 013144 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.203 КУпАП. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 16 червня 2026 року о 11 годині 40 хвилин у м. Одесі, вул. Преображенська, 64 виявлено громадянина Російської Федерації, який 16.06.2026 звернувся у сфері міжнародного захисту. За наявними базами ДМС встановлено, що особа є порушником ст.203 КУпАП через проживання на території України без документів на право проживання з 17.09.2024. При розгляді справи додатково встановлено, що обставиною, яка пом`якшує відповідальність є процедура судового звернення щодо бездіяльності ДМС у прийнятті заяви. Обставиною що обтяжує відповідальність є те, що особа, порушила правила перебування та звернення за захистом більш ніж на 30 днів. 
Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначає про те, що відповідачу не пізніше 28.10.2024 було достеменно відомо про всі фактичні обставини, які в подальшому стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, постанова про накладення адміністративного стягнення на думку відповідача прийнята поза межами встановленого законом строку.
Суд погоджується із такими доводами позивача з огляду на наступне.
У ч.2 ст.203 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).
Згідно із статтею 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до частини першої статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В той же час, положеннями ч.1 ст.38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Згідно ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
27.02.2023 року позивач звернувся до ГУДМС в Одеській області з письмовою заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Відповідно до висновку ГУДМС в Одеській області про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 15.09.2023 року по справі №2023ОD0012, встановлено, що факти повідомлені заявником стосовно власних переслідувань в країні громадянської належності не можуть бути підставою для визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, у відповідності до умов, передбачених п.п.1, 13 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», що, водночас, не позбавляє його права залишитись на території України у разі наявності інших правових підстав для перебування. Цим висновком рекомендовано відмовити позивачу у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, як особі, стосовно якої встановлено, що умови передбачені п.п.1 та 13 ч.1 ст.1 цього Закону, відсутні.
Рішенням Державної міграційної служби України від 16.10.2023 року №185-23 ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Вказане підтверджується рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі № 420/30583/23, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року, та яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
28.10.2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до повторно звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Листом від 30.10.2024 року ГУ ДМС в Одеській області повідомлено, що оригінали матеріалів звернення ОСОБА_1 від 28.10.2024 надіслано до ДСІОБГ ДМС задля прийняття всебічного управлінського рішення та проведення додаткових перевірочних заходів у межах міжнародного та національного законодавства.
Листом Державної міграційної служби України №8.5-652/2-25 від 20.01.2025 року, повідомлено ОСОБА_1 , що зазначені обставини, такі як: волонтерська діяльність, здача крові для донора, надання гуманітарної допомоги у вигляді продуктів харчування, ліків, засобів гігієни тощо вже були предметом опрацювання під час розгляду заяви від 27.02.2023 ДМС та судовими інстанціями під час оскарження рішення, прийнятого за результатами її розгляду.
Вказане підтверджується рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року у справі № 420/15657/25, яким визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, яка полягає у неприйнятті рішення щодо прийняття заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 28.10.2024 року та зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти рішення щодо прийняття заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту або про відмову в прийнятті заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у порядку визначеному Законом України “Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту” та Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 № 649, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.10.2011 за №1146/19884.
Вказане рішення залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2026 року.
У вказаній постанові встановлення факт звернення повторного звернення ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, яке відбулося 28 жовтня 2024 року.
У самому протоколі та в оскаржуваній постанові уповноважені особи ГУ ДМС України в Одеській області зазначають про те, що за наявною в базі ДМС інформацією, ОСОБА_1 є порушником оскільки проживає на території України без документів на право проживання з 17 вересня 2024 року..
У зв`язку з чим, ГУ ДМС України в Одеській області достеменно стало відомо про те, що ОСОБА_1 проживає на території України без документів на право проживання не раніше 17.09.2024 (дати коли така інформація стала наявна у базі ДМС, як про то зазначено в оскаржуваній постанові) та не пізніше 28.10.2024 (дати, коли ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із повторною заявою про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту),
Отже, не пізніше 28 жовтня 2024 року відповідачу було достеменно відомо про всі фактичні дані, які згодом були покладені в основу протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення. За таких обставин, саме з цього часу відповідач мав можливість надати правову оцінку діям позивача та вирішити питання щодо притягнення її до адміністративної відповідальності.
Суд зазначає, що строки притягнення до адміністративної відповідальності є гарантією захисту особи від необмеженого у часі переслідування з боку держави та підлягають суворому дотриманню незалежно від характеру вчиненого правопорушення.
Разом з тим, закінчення строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, є самостійною та безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
При цьому, правова природа такої підстави виключає необхідність та можливість надання оцінки судом питанню наявності чи відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Вказане узгоджується із постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі № 522/23662/25.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності поза межами встановленого ст.38 КУпАП строку, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення– задовольнити.
Скасувати постанову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 16.06.2026 серії ПН МОД №013144 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.2 ст.203 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.203 КУпАП – закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Текст рішення складено та підписано 23 липня 2026 року.

Суддя           Косіцина В.В.