Справа № 346/4994/25
Провадження № 2/346/401/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

14 вересня 2026 р. | м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Третьякової І.В.,
за участю:
секретаря судових засідань Гжибовського А.А.,
представника позивача - Побєдаш Х.М.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
29.09.2025р. ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами від 21.04.2021р. № 1394723 та від 06.07.2023р. № 1090525 в загальній сумі 62349,71 грн. та судові витрати: 2422,40 грн. - судовий збір та 16000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

І. Позиції сторін.
Позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» обгрунтовані тим, що 21.04.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір № 1394723. За умовами даного договору позичальнику передбачалося надання позики в сумі 4800,00 грн. шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. Позичальник взяв на себе зобов?язання повернути позикодавцю таку ж суму коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти в розмірі 1,99% за кожен день користування позикою. 06.07.2023р. між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір № 1090525 відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в сумі 37500,00 грн. на строк 731 день з кінцевим терміном повернення 06.07.2025р. Пунктом 1.5. договору, передбачено, що нарахування процентів здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного умовами договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Кредитодавці належним чином виконали свої зобов`язання за Договорами, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами. В свою чергу відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати надані їй кошти позики та кредиту, що призвело до виникнення заборгованості. 
22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1394723. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1394723. 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1394723. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 1394723. 
31.01.2025 було укладено договір № 31012025 відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1090525. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 1090525.
Заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість за договором №1394723 в сумі 13816.22 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4182.94 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9632.60 грн., 3% річних -0.68 грн. Загальний розмір заборгованості за Договором №1090525 становить 48533.49 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 34448.32 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14085.17 грн. За вказаних обставин, ТОВ «Факторинг Партнерс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаними договорами в загальній сумі 62349,71 грн., а також понесені судові витрати: 2422,40 грн. - на оплату судового збору та 16000,00 грн. - витрат на правову допомогу. 
Ухвалою від 20.10.2025р. у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право на подачу відзиву.

26.02.2026р. представник відповідача  ОСОБА_2  подала до суду відзив в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції посилалась на те, що умови договору № 1394723 щодо процентної ставки суперечить чинному законодавству України та порушують права споживача, оскільки базова відсоткова ставка становить 1,99% на день, що у перерахунку складає 288,5% річних. Такий розмір процентів є надмірним та не відповідає принципам добросовісності та справедливості. Крім того, понадстрокове користування позикою передбачає ставку 2,70% на день протягом 90 днів. Це фактично є прихованою штрафною санкцією, яка суперечить ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ставить споживача у явно невигідне становище. У договорі № 1090525 процентна ставка становить понад 250% річних, що є надмірним і неспівмірним із сумою кредиту та строком користування. Це порушує баланс інтересів сторін та суперечить вимогам ст. 1048 ЦК України, яка передбачає право кредитодавця на проценти лише у випадку, якщо це передбачено договором, але їх розмір має бути співмірним та розумним. Крім того, положення договору щодо штрафів, які передбачають стягнення 311,25 грн за кожний день прострочення, але не більше 50% від суми кредиту, створюють надмірне боргове навантаження на позичальника. Це суперечить ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка визначає, що умови договору, які ставлять споживача у явно невигідне становище, визнаються несправедливими. Таким чином, умови договорів щодо процентної ставки та штрафних санкцій є несправедливими та такими, що порушують чинне законодавство України. Також вказала, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» не можуть бути задоволені, оскільки позивач не довів належного повідомлення відповідача про заміну кредитора, що прямо передбачено ст. 516 ЦК України. Відповідач не може нести відповідальність перед новим кредитором, якщо не була повідомлена про перехід прав вимоги, а всі ризики у такому випадку покладаються саме на позивача. Відтак, вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості у 62 349,71 грн не може бути визнаний обґрунтованим, оскільки він базується на надмірних процентах, неспівмірних штрафних санкціях та не підтверджений належними доказами повідомлення відповідача про заміну кредитора. На думку представника відповідача, вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

04.03.2026р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якій вказав, що у розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договорів та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Відповідно до постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Вказує, що відповідачем було укладено договори за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням договору позичальник отримав від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання договору, відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. При цьому, договори та їх умови в судовому порядку стороною відповідача не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Отже, з огляду на те, що всі істотні умови кредитного договору були передбачені, а відповідач з їх змістом ознайомився та підписав, враховуючи, що розрахунки заборгованості містять всі необхідні складові, а саме: базу нарахувань (тіло кредиту), процентну ставку, період нарахування відсотків, суми погашень, відтак, позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими. Щодо неповідомлення про заміну кредитора вказав, що таке повідомлення здійснювалось первісними кредиторами відповідно до умов укладених договорів відступлення прав вимоги. При цьому, єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов?язку на користь попереднього кредитора, що буде вважатися належним виконанням. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

26.03.2026р. ОСОБА_2 подала до суду заперечення в яких з приводу договору позики № 1394723 вказала, що за його умовами позичальнику було надано 4800 грн., проте він фактично сплатив понад 6233 грн, що перевищує тіло кредиту. Незважаючи на це, кредитодавець заявляє про нарахування понад 9600 грн. процентів за ставкою 1,99% на день, що фактично становить понад 700% річних. Такі умови є надмірними та несправедливими, адже вони створюють значний дисбаланс прав сторін і суперечать статтям 11 та 12 Закону України «Про споживче кредитування». Автоматична пролонгація строку кредитування, на яку посилається позивач, не може вважатися законною, оскільки вона відбувається без окремої згоди позичальника. Навіть за умовами договору проценти повинні нараховуватися лише за фактичний строк користування позикою. Позичальник повернув тіло кредиту, а заявлена кредитодавцем заборгованість складається виключно з процентів, які не відповідають вимогам закону. Щодо договору кредиту № 1090525 від 06.07.2023 р., то у пункті 3.5 передбачено, що проценти за перший день користування кредитом сплачуються споживачем у день отримання кредиту, а для цього позичальник доручає кредитодавцю утримати відповідну суму з кредитних коштів, що підлягають видачі. На підставі цієї умови кредитодавець одразу при видачі кредиту утримав із загальної суми 7 500 грн, які були зараховані як проценти за перший день користування кредитом. Утримання процентів у момент видачі кредиту означає, що позичальник сплачує за період, який ще не настав, що порушує саму природу процентів. Фактично ж позичальнику було надано лише 30 000 грн. замість 37 500 грн, що свідчить про невиконання кредитодавцем свого обов`язку. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є неправильним і завищеним, оскільки включає незаконно утримані проценти. Реальний розмір боргу має визначатися виходячи з фактично отриманої суми кредиту - 30 000 грн - та фактичного періоду користування коштами. Позичальник уже сплатив понад 18 000 грн. власними платежами плюс 7 500 грн, які були утримані одразу при видачі, що разом становить понад 25 800 грн. Таким чином, залишок боргу складає лише близько 4 200 грн. Крім цього, вказала, що відповідач заперечує проти задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн. Заявлений розмір витрат є завищеним та не відповідає критеріям розумності, визначеним процесуальним законодавством.

ІІ. Розгляд справи.
В судовому засіданні представник позивача Побєдаш Х.М. позовні вимоги підтримала та вказала, що 21.04.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір № 1394723. 06.07.2023р. між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір № 1090525. За умовами договорів кредитодавці зобов?язались надати кредитні кошти, а позичальниця зобов?язалася їх повернути та сплатити проценти за їх користування. В подальшому було укладено договори факторингу, за якими первинні кредитори відступили своє право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними договорами на користь ТОВ «Факторинг Партнерс». Зобов?язання відповідачки залишаються невиконаними, розмір сум її боргу детально зазначений в долучених до позову матеріалах, а сплачені нею кошти враховані при формуванні розрахунку заборгованості. За вказаних обставин просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що дійсно укладала кредитні договори, частково повертала кредитні кошти, але захворіла і не змогла виконувати свої зобов?язання, внаслідок чого утворилася заборгованість. Зазначила, що не має коштів аби погасити суму боргу, яку позивач просить з неї стягнути. 
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, відповідач позовні вимоги визнає частково, не заперечує укладення кредитних договорів та отримання кредитних коштів. Однак, вона не повідомлялася про зміну кредитора та вважає, що процента ставка по договорам є завищеною. ОСОБА_1 сплатила 17500,00 грн. на погашення кредитної заборгованості за договором № 1090525, але з вказаної суми на погашення тіла кредиту було зараховано лише 12 грн., решта пішли на сплату відсотків. Просила стягнути з її клієнтки лише суму боргу за тілом кредиту, а відсотки вважати неправомірними та завищеними і з цих підстав відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Також вважає завищеними витрати позивача на професійну правничу допомогу. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з наступного.

ІІІ. Фактичні обставини
Щодо договору №1394723
Судом встановлено, що 21 квітня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в особі виконавчого директора Білана Владислава Ігоровича, з однієї сторони та  ОСОБА_1 з іншої сторони, уклали між собою Договір позики №1394723 (на умовах повернення позики в кінці строку позики).
Згідно п. 1 Договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі Позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника.
Пунктами 2.1-2..3 договору передбачено, що сума позики становить 4800,00 грн., строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова)/день - 1,99% (фіксована). Дата надання позики 21.04.2021р., дата повернення позики 21.05.2021р. Знижена процентна ставка - 0,79% в день. Процента ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 2,70% в день. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату надання та дату повернення, на залишок позики. 
В п. 4.2 вказано, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, об?єм зобов?язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі.
Згідно п. 5, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію». Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. 
Підписання договору відповідачем було здійснено електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора I8BTbWCk34. 
Довідкою від 27.01.2025р. № КД-000005343/ТНПП ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення платіжної операції від 21.04.2021 р. на суму 4800,00 грн. отримувач Бессараб Ганна ЕПЗ НОМЕР_1 . 
Таким чином, матеріалами справи було підтверджено виконання позичальником своїх зобов`язань щодо надання відповідачу суми позики. 
Відповідно до п. 1, 2 договору, ОСОБА_1 , як позичальниця, зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Дата повернення позики 21.05.2021р. Орієнтовна загальна вартість позики 5937,60 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 288,35%.
В п. 10 договору вказано, що всі інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід?ємною частиною Договору. 
Згідно розділу 6 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти в розмірах, визначених у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного договору позики. Проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок) виходячи зі строку фактичного користування позикою. 
Нарахування процентів за користування позикою починається з дати зарахування коштів на платіжну картку позичальника та нараховується за процентними ставками, зазначеними в договорі позики, за кожен день (календарну дату) користування позикою, включаючи день (дату) видачі позики та день (дату) її повернення. 
Позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманої позики та сплатити проценти в строк, визначений договором позики, будь-яким доступним йому способом. При цьому, позичальником самостійно оплачуються послуги фінансових посередників, що здійснюють перерахування грошових коштів, відповідно до їх тарифів. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики № 1394723, у день повернення кредиту 21.05.2021р. ОСОБА_1 кредитні кошти та нараховані їй відсотки в повному обсязі не повернула та не сплатила, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 22.02.2022р. становив 13815,54 грн. та складався з: заборгованості за тілом кредиту - 4182,94 грн. та заборгованості за відсотками - 9632,60 грн. 
22.02.2022р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» договір факторингу № 22/02/2022 відповідно до якого відступило своє право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1394723, укладеного з ОСОБА_1 на загальну суму 13185,54 грн. (т.1 а.с 49-74).
Набувши право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» на суму основного зобов?язання здійснило нарахування 3% річних за період з 22.02.2022 по. 23.02.2022р. в розмірі 0,68грн.
На підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023.р., ТОВ «Вердикт Капітал» відступило своє право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1394723 ТОВ «Коллект Центр». Загальна сума заборгованості 13816,22 грн. (т.1 а.с. 75-98, 103-107). 
28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Згідно реєстру боржників до договору № 28-08/25, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1394723 на загальну суму 13816,62 грн., з яких: 4182,94 грн. - сума заборгованості за основним зобов?язанням, 9632,60 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами та 0,68 грн. - 3% річних згідно ст.. 625 ЦК України (т.1 а.с. 150-175). 

Щодо договору №1090525
06 липня 2023 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» в особі директора Рохманійко Миколи Віталійовича, з однієї сторони та ОСОБА_1 , з іншої сторони, уклали Договір №1090525 про надання споживчого кредиту. 
За умовами договору, передбаченими п.1.2-1.4 слідує, що на умовах встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 37500,00 грн. Строк кредиту 731 днів, з кінцевим терміном повернення 06.07.2025р. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього Договору.
В п. 1.5 договору зазначено, що тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від періоду її встановлення та становить:
-За перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних). 
-За всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100% річних.
Мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби (п. 1.6 договору).
Орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення договору складає 258,71% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 96164,94 грн. (п. 1.7-1.8 договору).
Платіжною інструкцією № 21378 підтверджується перерахування ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на рахунок № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК» 30000,00 грн. В призначенні платежу вказано: перерахування коштiв згiдно кредитного договору № 1090525 вiд 06.07.2023р. ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 )..
Відповідно до п. 5.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. 
Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до договору) вбачається, що ОСОБА_1 щомісячно повинна була сплачувати грошові кошти в сумі 3662,00 грн. (23 платежі), яка включала в себе часткове повернення суми отриманого кредиту та сплату відсотків. Останній платіж повинен був бути здійснений 06.07.2025р. в сумі 4438,94 грн.
З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів належним чином не виконувала. За період з 31.01.2025р. по 13.09.2025р. нею було сплачено 17500,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 48533,49 грн., з яких: 34448.32 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 14085.17 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

31 січня 2025р. ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» уклали між собою договір надання послуги з факторингу №31012025, за умовами якого Фактор зобов`язався передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. З дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними Кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ними. 
31.01.2025р. між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором надання послуги з факторингу № 31012025, згідно якого Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 2092 особи і став кредитором по відношенню до них стосовно заборгованостей на загальну суму 76252759,13 грн. 
Згідно витягу з реєстру боржників до договору про надання послуги з факторингу № 31012025, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за заборгованістю, яка виникла за договором № 1090525 в загальній сумі 66033,49 грн., з яких позичальницею в подальшому було сплачено 17500,00 грн. 

ІV. Застосовані норми права 
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

V. Висновки суду
В даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 з фінансовою установою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було укладено договори, за якими відповідачем було отримано фінансові послуги з надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Взявши на себе обов`язок з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на яку набув позивач за укладеними між ним та кредитодавцями відповідача договорами факторингу. 
У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надала, також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості
При вказаних обставинах, суд доходить висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від ОСОБА_1 , як позичальниці, повернення суми кредиту, що залишилась та сплати належних йому процентів. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. 

З приводу доводів сторони відповідача, викладених у відзиві та запереченнях, суд зазначає наступне. 
В заявах по суті, представник відповідача стверджує, що умови договору № 1394723 щодо процентної ставки суперечить чинному законодавству України, розмір процентів є надмірним, нарахований понад період кредитування та фактично є прихованою штрафною санкцією, а автоматична пролонгація строку кредитування не може вважатися законною, оскільки вона відбувається без окремої згоди позичальника, 
Умовами договору позики № 1394723 передбачено, що базова відсоткова ставка становить 1,99% на день, знижена процента ставка становить 0,79%, процентна ставка за понаднормове користування позикою (її частиною) - 2,70% в день. 
Станом на дату укладення договору позики № 1394723 (21.04.2021р.) чинне законодавство України не визначало максимального розміру процентної ставки за споживчим кредитом у вигляді конкретного відсотка. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII регулювала порядок визначення реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту. Лише після прийняття Закону № 3498-IX від 22.11.2023 в ст.. 8 Закону № 1734-VIII було додано частину п`яту, яка визначила, що максимальна денна процентна ставка не може становити більше 1 %.
Відповідно до ст.. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
В постанові від 29.03.2023р. по справі №200/6309/19 Верховний Суд вказав, що презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті "нівелювання" правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/ припинення прав взагалі).
В п. 10 договору № 1394723 вказано, що всі інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід?ємною частиною Договору. 
Відповідно до п. 6.5 Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понаднормового користування позикою (або її частиною), починаючи від першого дня такого понаднормового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. 
Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. 
Пунктом 7.1 Правил передбачено, що позичальник має право подовжити строк користування позикою (далі Пролонгація). За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. 
Умови пролонгації вказуються в Особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації визначаються виходячи з базової процентної ставки, зазначеної у договорі позики, та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію. Позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів (п. 7.2, 7.5 Правил.)
Відповідно до п. 7.10 Правил, у випадку внесення Позичальником суми грошових коштів, яка є недостатньою для повного погашення Заборгованості, але є достатньою для оформлення Пролонгації, ця сума направляється Товариством (на його розсуд) на таке подовження строку користування Позикою задля запобігання понадстрокового користування Позикою (її частиною). В такому випадку, строк подовження користування Позикою залежить від розміру внесених Позичальником грошових коштів та розраховується пропорційно розміру сплачених Позичальником грошових коштів до розміру Процентів за один день користування Позикою, визначеного відповідно до Договору позики та цих Правил. Інформація щодо нової кінцевої дати Строку Позики доступна Позичальнику в Особистому кабінеті. 
Пунктом 7.12 Правил передбачено, що якщо позичальник, під час внесення платежу не бажає оформлювати Пролонгацію, Позичальник зобов?язаний повідомити про це Товариство протягом 24 годин з моменту внесення - платежу шляхом надсилання на поштову скриньку Товариства support@mycredit.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщені на Сайті (Зворотній зв?язок), повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за Договором, з обов?язковим зазначенням номеру Договору та сплаченої суми. 
Пунктом 7.4 Правил встановлено, що позичальник погоджується, що у разі, якщо позичальник не сплатив заборгованість в повному обсязі та/або не оформив пролонгацію, товариство має право застосувати наслідки, передбачені в п. 6.8 цих Правил. 
Відповідно до п.6.8 правил сторони домовились, що у разі неповернення позичальником заборгованості у встановлені договором позики строки (дата повернення позики), товариство має право: 
6.8.1. Нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) у порядку, визначеному цими правилами та договором позики: 
6.8.2. Змінити кінцеву дату строку дії договору позики на дату фактичного виконання позичальником своїх зобов?язань за договором позики, що тягне за собою зміну кінцевої дати строку позики на відповідну дату. Сторони підтверджують, що вказаний у цьому пункті порядок внесення змін до Договору позики в частині зміни кінцевої дати Строки Позики, є таким, що погоджений Сторонами та не потребує укладення окремих додаткових угод до Договору позики. 
6.9. Позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування Позикою (її частиною) і до дати повного виконання Позичальником своїх зобов?язань за Договором позики, на суму Позики (її частину) нараховуються Проценти у розмірі, встановленому Договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування Позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що ОСОБА_1 вносила платежі, які були недостатніми для повного погашення заборгованості, але достатніми для оформлення пролонгації, повідомлень про припинення пролонгації не надсилала. Згідно розрахунку заборгованості, відсотки за понадстрокове користування позикою здійснювалось в період з 31.10.2021 по 24.01.2022 рік, тобто в межах 90 денного періоду, передбаченого п. 6.5 Правил. 
Таким чином, взявши до уваги погоджені сторонами умови договору, а також неспростовану відповідачем правомірність правочину, суд не вбачає підстав вважати, що визначена процентна ставка суперечить вимогам законодавства, нарахована понад період кредитування та являє собою приховану штрафну санкцію, а також не погоджується з доводами відповідача щодо незаконності пролонгації строку кредитування без окремої згоди позичальника.

Щодо несправедливості умов договору кредиту № 1090525 в частині нарахування процентів за перший день користування кредитними коштами. 
У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до п. 2.1 договору № 1090525, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування:
- у розмірі 30000,00 грн. на поточний рахунок споживача в АТ «ТАСКОМБАНК»
- у розмірі 7500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору. 
Згідно п. 3.5 договору, сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Прострочення споживачем сплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення Товариства до суду про стягнення заборгованості за договором, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, визначеного п.1.4 договору, крім випадків прийняття окремого відповідного рішення товариством. 
Пунктом 9.8 Договору визначено, що підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що, зокрема: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб сайті; - він ознайомився з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Отже, всі істотні умови кредитного договору, що визначають предмет договору, а саме: сума кредиту, строк (строки) та порядок його надання позичальнику, термін (терміни) і порядок повернення отриманого кредиту, розмір і порядок сплати відсотків за користування кредитом, було зазначено в Договорі про надання споживчого кредиту № 1090525 від 06.07.2023 року.
ОСОБА_1 ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту, мала змогу оцінити запропоновані їй умови кредитування для прийняття усвідомленого рішення, підписавши договір погодилася з його умовами та протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит, не відмовилася від нього, пункти договору, які передбачають нарахування процентів за перший день користування кредитними коштами, визнати недійсними не просила, а відтак суд вважає дані заперечення представника відповідача безпідставними.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. 
До таких висновків дійшов Верховний Суд  у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц. Аналогічний правовий висновок міститься постанови КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц 
Врахувавши відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України висновки, викладені у вищезгаданих постановах ВС, суд відхиляє за необґрунтованістю доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність перед новим кредитором, оскільки не була повідомлена про перехід прав вимоги, а всі ризики у такому випадку покладаються саме на позивача. 

Щодо судових витрат.
Згідно ст.. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1,2 ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс», заявку на надання юридичної допомоги №1299 від 01.08.2025р. в якій зазначено вид наданих послуг, витрачений час та їхню вартість (надання усної консультації з вивченням документів 2 год. на суму 4000 грн., складання позовної заяви 4 год. на суму 12000 грн.), що в загальному становить 16000,00грн. 
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 16 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також заперечення відповідача щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» понесені в даній справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 526-530, 625, 626, 638, 1048-1049, 1054-1055, 1077-1078 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (Код ЄДРПОУ 42640371, 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6 офіс 521) заборгованість за Договором позики №1394723 в сумі 13816 (тринадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 22 коп. та заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №1090525 в сумі 48533 (сорок вісім тисяч п?ятсот тридцять три) грн.. 49 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 (три тисячі п?ятсот) гривень 00 коп., а всього: 68 272 (шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят дві) гривні 11 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 14.09.2026р.

Суддя: | Третьякова І. В.