Справа № 167/999/26
Номер провадження 2/167/872/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді     Требика В.Б.,
з участю:
секретаря судового засідання   Герасимчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 21935,87 грн.
Позовна заява обґрунтовується тим, що 9 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 101903142, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн. і зобов`язалася повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору  ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 21935,87 грн., з яких: 4997,96 грн. – тіло кредиту, 16937,91 грн. – проценти. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за договором від № 101903142 перейшло до ТОВ «Таліон плюс», а 20 січня 2022 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 20102022, згідно з яким таке право перейшло до позивача.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 зазначає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами є неспівмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності. Вважає, що позивач, скориставшись необізнаністю відповідача, спонукав її на укладення договору на невигідних умовах, які ОСОБА_1 не могла оцінити належно. У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_3 зазначає, що перед підписанням договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, строк та умови користування коштами, після чого відповідачу був надісланий електронний ідентифікатор, яким вона і підписала договір. Посилається на те, що проценти за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування за процентними ставками, які були відомі ОСОБА_1 , а сплати нею коштів у рахунок погашення заборгованості є підтвердженням укладення договору, погодження з його умовами та отримання коштів. Зазначає, що у випадку неповного розуміння умов кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від його підписання, якою вона не скористалася.
Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явилася. У відповіді на відзив сформовано клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (про що зазначили у відзиві на позовну заяву), в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомляли.

Процесуальні дії у справі
7 серпня 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
9 січня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 (підписано електронним підписом – одноразовим ідентифікатором MNV72UK5) уклали договір № 101903142, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 5000 грн. (п. 1.1) на строк 30 днів (дисконтний період) (п. 1.2), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,01% за дисконтною процентною ставкою (п. 1.4.1) та 1,70% за базовою (п. 1.4.3) від суми кредиту за кожний день користування ним (арк. спр. 12-14). 
Зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.7.1).
За змістом п. 1.7.2 договору № 101903142 з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти у розмірі 2,30% в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Проценти нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання кредиту та до фактичного повернення суми кредиту позичальником (п. 1.8).
З копії платіжного доручення АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 9 січня 2021 року ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн. згідно з договором № 101903142 (арк. спр. 15). 
Відповідно до наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 13 липня 2021 року складала: 4997,96 грн. тіла кредиту та 10960,51 грн. процентів (арк. спр. 17-19).
Згідно з наданим ТОВ «Таліон плюс» розрахунком у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором № 101903142: 4997,96 грн. тіла кредиту та 16937,91 грн. процентів (арк. спр. 16).
Кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі (п. 2.1.1.5).
Згідно з копією додаткової угоди від 31 грудня 2020 року № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). «Право вимоги» – права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 31 грудня 2021 року (п. 8.2). Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін (п. 8.4). Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину (п. 8.6) (арк. спр. 23-27).
Відповідно до копії реєстру прав вимоги від 13 липня 2021 № 142 року та витягу з цього реєстру від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 101903142 на загальну суму 15958,47 грн. (арк. спр. 20, 21-22).
20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» за плату відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі прав вимоги (арк. спр. 28-32).
Згідно з копією платіжної інструкції від 10 березня 2023 року № 19474 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило на користь ТОВ «Таліон плюс» кошти відповідно до реєстру прав вимоги від 3 березня 2023 року № 2 за договором факторингу від 20 жовтня 2022 року № 20102022 (арк. спр. 33).
Відповідно до копії реєстру прав вимоги № 2 від 6 березня 2023 року від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 101903142 на загальну суму 21935,87 грн. (арк. спр. 34).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.
Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі – ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються та сторонами не оспорюються факти переходу права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором № 101903142.

Стосовно стягнення заборгованості за договором.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК).
Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Суд установив, що відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір № 101903142 в електронній формі, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кошти в сумі 5000 грн. строком на 30 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором.
9 січня 2021 року кредитні кошти перераховані відповідачу.
Відповідач не заперечує факт укладення договору № 101903142, отримання та користування кредитними коштами.
У підписаному відповідачем договорі № 101903142 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитом, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
У подальшому позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 101903142.
Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитні кошти, не сплатила проценти, внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 101903142: 4997,96 грн. тіла кредиту, 16937,91 грн. процентів.
При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що нарахування процентів за користування кредитом відбулось на підставі несправедливих умов, з огляду на таке.
За змістом п. 1.3 договору № 101903142 строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Застосування позичальником зазначеного права продовження строку дисконтного періоду можливе до закінчення дисконтного періоду, а також під час пільгового періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена.
За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
З наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 8 лютого 2021 року здійснила оплату процентів у розмірі 15 грн., 8 березня 2021 року – у розмірі 2379,72 грн., 7 квітня 2021 року – у розмірі 2073,40 грн., 10 травня 2021 року – у розмірі 1401,84 грн. Таким чином, відповідач продовжувала строк дисконтного періоду відповідно до умов, передбачених п. 1.3 договору і проценти за вказаний період нараховувалися за дисконтною та індивідуальною процентними ставками, як це передбачено пунктами 1.4.1 та 1.4.2 договору.
10 червня 2021 року ОСОБА_1 не оплатила заборгованість за процентами, тому строк дисконтного періоду завершився і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нарахувало проценти з 10 червня по 13 липня 2021 року (34 календарні дні) за зазначеною у п. 1.4.3 договору базовою процентною ставкою. Після набуття права вимоги за договором ТОВ «Таліон плюс» з 14 липня по 3 вересня 2021 року (52 календарних дні) продовжило нарахування процентів. Загалом проценти після закінчення дисконтного періоду нараховані за 86 календарних днів, що відповідає умовам договору.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
На переконання суду, предметом положень договору, які регулюють порядок нарахування процентів за користування кредитом, є не компенсація у разі невиконання зобов`язань, а самі умови користування оплатним кредитом та його повернення, які є істотними умовами самого договору, оскільки визначають вартість зобов`язань за отриманні кошти та порядок їх повернення, що узгоджуються сторонами в момент укладення договору та не відносяться до тих умов, які врегульовані статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не ставить перед судом питання про стягнення будь-яких нарахувань (штрафу, пені) за порушення умов договору, а відтак і відсутні підстави вважати, що норма п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» була порушена. 
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.
Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором № 101903142 в повному обсязі. 

Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором від 9 січня 2021 року № 101903142: 4997 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок тіла кредиту, 16937 (шістнадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) гривень 91 (дев`яносто одну) копійку процентів, а також 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 35625014).
Відповідач:  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Суддя:          В.Б. Требик