П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 686/20623/15-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Павловська А.А. 
Суддя-доповідач: Капустинський М.М. 
14 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Смілянця Е. С.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 року №686/20623/15-а, 
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2025 в порядку судового контролю за виконанням рішення суду у вище зазначеній адміністративній справі було встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області строк тривалістю один місяць з дня отримання ухвали суду для надання звіту про виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у справі №686/20623/15-а.
24.12.2025 (в період перебування справи в суді апеляційної інстанції) Головне управління в Хмельницькій області надало суду звіт про виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області) про визнання рішень, дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.
В поданому звіті зазначено таке.
На виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у справі №686/20623/15-а ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за віком з дати її призначення з 12.04.2004 року на підставі даних про її заробіток згідно з Витягом від 03.07.2015 року №11 з помісячних розрахунково-платіжних відомостей про її заробіток за календарними місяцями її роботи у Хмельницькому обласному дочірньому підприємстві Державної акціонерної компанії «Хліб України» та до розрахунку пенсії враховано заробітну плату за період з 01.07.1995 року по 31.07.2001 року за усіма складовими нарахувань цих відомостей, з яких сплачено страхові внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що враховується для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та період роботи з 01.08.2001 по 30.11.2003 (згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу), індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав – 4,19678.
На виконання ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2025 у справі №686/20623/15-а головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області сформовано в програмному комплексі «Microsoft Word» копію розпорядження про перерахунок пенсії з 12.04.2024 до і після виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у справі №686/20623/15-а, з відображенням доплати та помісячний розрахунок заробітної плати за період з 01.07.1995 року по 31.07.2001, з 01.08.2001 по 30.11.2003, який враховано для обчислення пенсії до і після перерахунку пенсії на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у справі №686/20623/15-а.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області стверджує, що таким чином постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у справі №686/20623/15-а виконана в межах наданих повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2026 року відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.12.2025 про виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області) про визнання рішень, дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.
Накладено на виконувачку обов`язків начальника головного управління ОСОБА_2 штраф у сумі 66560,00 грн., з яких 33280,00 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 , 33280,00 грн. стягнути до Державного бюджету України.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області новий строк подання звіту - один місяць з дня отримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області цієї ухвали Хмельницького міськрайонного суду.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
Зазначає, що практика Верховного Суду щодо застосування положень КАС України, які зобов`язують суд вирішувати певні питання виключно у судовому засіданні з повідомленням сторін сформована, зокрема, у постановах від 20 березня 2018 року у справі №161/6125/17 та від 15 серпня 2019 року у справі №2а-4641/11/2670. Водночас у матеріалах справи відсутні докази того, що Хмельницький міськрайонний суд призначав до розгляду у судовому засіданні із повідомленням сторін питання про накладення штрафу на в.о. начальника ГУ ПФУ в Хмельницькій області Квятківську Марію Францівну або сторони подавали до суду клопотання про розгляд вказаного питання без їх участі.
15.05.2026 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві вказує, що діючи усвідомлено протиправно, в.о. начальника ГУ ПФУ в Хмельницькій області Квятківська М.Ф. проігнорувала висновки Постанови 7ААС від 15.01.20 р., що індивідуальний розпорядчий документ має містити вихідні дані, предмет розрахунку так і сам розрахунок виключно у випадку з рішенням суду №686/20623/15-а - нового основного розміру пенсії за віком та доплати за минулі періоди з дати первісного призначення за сфальсифікованою довідкою від 12.03.2004 р. і по дату нового призначеного розміру основного розміру пенсії за віком, і надалі - виплату її у новому розмірі згідно з рішенням №686/20623/15-а. Але звітом підтверджено, що це рішення досі не виконано. Звіт очільниці ГУ ПФУ - це відверте злодіяння чиновниці Квятківської, адже апеляційним судом ще 15 січня 2020 р., №686/3743/17 не визнано виконання рішення у справі №686/20623/15-а з наведенням правової неспроможності скасованого розпорядження, а у 2026 році ця державна діячка знову надає скасовані розпорядження й додані до нього довідки/таблиці (без розрахунків), стверджуючи, що рішення виконано.
Просила апеляційну скаргу ГУ ПФУ на ухвалу Хмельницького міськрайсуду від 09.04.2026 року залишити без задоволення, а означену ухвалу - без змін.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звіт взагалі не містить інформації про те, яка кінцева сума є результатом відповідного перерахунку і підлягає до виплати позивачці, чи виплачено її і якщо ні, то з якої причини, і яких заходів вжито до забезпечення повної виплати. Водночас саме відповідна належним чином визначена виплата позивачці є кінцевою метою виконання зазначеного судового рішення. Ані матеріали судової справи, ані наявні в АСВП матеріали виконавчого провадження не містять доказів фактичного здійснення будь-яких виплат позивачці на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 після 24.11.2025 (визнання протиправним попереднього розпорядження ГУ ПФ України в Хмельницькій області від 27.02.2020).
Суд вказав, що згідно з ч.3 ст.382-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Таким чином, на керівника ГУ ПФ України в Хмельницькій області, яким наразі є виконувачка обов`язків начальника головного управління ОСОБА_2 , слід накласти штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328,00 грн. х 20 = 66560,00 грн.) та додатково встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для прийняття звіту, водночас, щодо накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ, як за невиконання судового рішення, то, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустився процесуальних порушень, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.ч.2,3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ст.370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 в адміністративній справі №686/20623/15-а було, зокрема, постановлено:
- визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо відмови перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі даних про її помісячну заробітну плату згідно з Витягом від 03.07.2015 року з помісячних розрахунково-платіжних відомостей про її заробіток за календарними місяцями її роботи у Хмельницькому обласному дочірньому підприємстві Державної акціонерної компанії «Хліб України» з 01.07.1995 року по 31.07.2001 року за всіма складовими нарахувань цих відомостей, з яких сплачено страхові внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що враховується для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який виготовлено на виконання рішення суду від 13.06.2008 року №2-2960/08 згідно з нормами пенсійного законодавства;
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з дати її призначення, 12.04.2004 року (з урахуванням сплачених сум за минулі місяці), на підставі дійсних даних про її заробіток згідно з Витягом від 03.07.2015 року №11 з помісячних розрахунково-платіжних відомостей про її заробіток за календарними місяцями її роботи у Хмельницькому обласному дочірньому підприємстві Державної акціонерної компанії «Хліб України» з 01.07.1995 року по 31.07.2001 року за усіма складовими нарахувань цих відомостей, з яких сплачено страхові внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що враховується для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з обчисленого індивідуального коефіцієнта зарплати ОСОБА_1 за її обсягами за обраний нею період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та липень-серпень 2000 року;
- стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З матеріалів справи випливає, що постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 не виконана, виконавче провадження з її примусового виконання №51676493 на час розгляду заяви відкрите, що підтверджується також інформацією про зазначене виконавче провадження, наявною у Автоматизованій системі виконавчого провадження.
В ході виконання вище зазнаної постанови було прийнято розпорядження Управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому від 20.07.2016 №194791, визнане незаконним і скасоване постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №686/3743/17, якою також було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно прийняти розпорядження відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" про обчислення і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі №686/20623/15-а.
Після цього, 27.02.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято розпорядження №194791, котре ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.11.2025 у справі №686/20623/15-а визнано протиправним, оскільки недоліки, що були допущені при прийнятті розпорядження Управлінням Пенсійного фонду у м.Хмельницькому від 20.07.2016 №194791, визначені постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №686/3743/17, цим розпорядженням - не були усунуті.
Зі звітом від 24.12.2025 подано розпорядження Головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.12.2025.
Згідно з пунктами 5, 6 ч.2 ст.382-2 КАС України, звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення.
У звіті зазначено, що проведенням відповідного перерахунку, на підтвердження котрого подано розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 (без зазначення особи, яка його виконала, посади та підпису) і розпорядження №194791 від 15.12.2025 (з підписом виконавця, що містить незастережені виправлення), постанову повністю виконано.
Проте строк, порядок та спосіб виконання судового рішення у зазначеній справі у звіті зазначені лише частково, поданий звіт не містить вичерпних відомостей щодо повного виконання відповідного судового рішення.
Зокрема, у звіті нічого не зазначено щодо застосування індивідуального коефіцієнту зарплати ОСОБА_1 за її обсягами за обраний нею період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року та липень-серпень 2000 року, тоді як вище зазначеною постановою було зобов`язано провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком саме з урахуванням такого коефіцієнта.
Колегія суддів звертає увагу на те, що звіт взагалі не містить інформації про те, яка кінцева сума є результатом відповідного перерахунку і підлягає до виплати позивачці, чи виплачено її і якщо ні, то з якої причини, і яких заходів вжито до забезпечення повної виплати. Водночас саме відповідна належним чином визначена виплата позивачці є кінцевою метою виконання зазначеного судового рішення. Ані матеріали судової справи, ані наявні в АСВП матеріали виконавчого провадження не містять доказів фактичного здійснення будь-яких виплат позивачці на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 після 24.11.2025 (визнання протиправним попереднього розпорядження ГУ ПФ України в Хмельницькій області від 27.02.2020).
Згідно з положеннями ч.1 ст.382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Відповідно до ч.2 ст.382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що слід відмовити у прийнятті звіту.
Визначаючись щодо накладення штрафу на відповідача, то колегія суддів зазначає таке.
По-перше, відповідач в апеляційній скарзі зауважував, що в порушення вимог ч.4 ст.382 КАС України рішення про накладання штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, було прийнято судом першої інстанції шляхом розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, що є порушенням вимог ст.382 КАС України.
Практика Верховного Суду щодо застосування положень КАС України, які зобов`язують суд вирішувати певні питання виключно у судовому засіданні з повідомленням сторін сформована, зокрема, у постановах від 20 березня 2018 року у справі №161/6125/17 та від 15 серпня 2019 року у справі №2а-4641/11/2670.
Водночас, у матеріалах справи відсутні докази того, що суд призначав до розгляду у судовому засіданні із повідомленням сторін питання про накладення штрафу на начальника Управління або сторони подавали до суду клопотання про розгляд вказаного питання без їх участі.
Таким чином, розглянувши питання про накладення штрафу на начальника Управління у письмовому порядку без повідомлення сторін, місцевий суд порушив імперативні вимоги ч.4 ст.382 КАС України та позбавив начальника Управління права подати усні та письмові пояснення щодо наявності підстав накладення штрафу, а також відповідні докази, які могли бути враховані вказаним судом під час вирішення питання про наявність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів зазначає, що порушення норм процесуального права, вчинені судом першої інстанції, не мають формального характеру, оскільки позбавили учасників справи можливості взяти участь у розгляді питання про виконання рішення суду та у вирішенні питання щодо ступеня вини начальника Управління у невиконанні вказаного судового рішення.
З огляду на вищезазначене, враховуючи критерії Європейського суду з прав людини, що встановлюють, чи має звинувачення кримінальний характер, широко відомі як, «критерії Енгеля» (Engel and оthers v. Netherlands, заява №5100/71) (передбачають необхідність суду врахування: кваліфікації правопорушення згідно з національним законодавством, характеру правопорушення та суворості покарання, якому обвинувачений ризикує бути підданий), а також вид та суворість покарання стосовно фізичної особи та, відповідно, необхідність застосування судом у цій справі при визначенні такого виду адміністративної відповідальності максимальних стандартів доказування, гарантуючи конституційні принципи рівності та змагальності, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанцій статті 382 КАС України та про незаконність оскаржуваного судового рішення у частині накладення штрафу на в.о. начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.09.2023 у справі № 640/21223/20.
По-друге, відповідно до приписів статті 382 КАС України накладення штрафу є правом суду, а не його обов`язком.
Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Разом з тим, застосовуючи штрафні санкції до керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, суд його особисто не викликав у судове засідання, та не встановив причини невиконання судового рішення.
Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно зі ст.23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
За своїм змістом накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду, за результатами розгляду звіту про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту.
Разом з тим, виділення коштів із Державного бюджету для фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.
Тобто, виконання рішення суду з моменту набрання законної сили, залежала від Пенсійного фонду України, а не від начальника управління, а тому вказані обставини не можуть слугувати правовою підставою для притягнення його до відповідальності.
За результатами розгляду звіту суб`єкта владних повноважень судове рішення у цій справі виконане частково. Також слід враховувати залежність здійснення виплати доплати на виконання рішення суду позивачу від виділення необхідних коштів із Державного бюджету. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу, є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Відповідно до положень ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Отже, ухвала суду першої інстанції в частині накладення штрафу підлягає скасуванню, як необґрунтована.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2026 року скасувати в частині накладенння на виконувачку обов`язків начальника головного управління ОСОБА_2 штрафу у сумі 66560,00 грн., з яких 33280,00 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 , 33280,00 грн. стягнути до Державного бюджету України.
В решті ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 квітня 2026 року залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Сапальова Т.В.