КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №761/32416/25 Головуючий у І інстанції - Притула Н.Г.
апеляційне провадження №33/824/4376/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 серпня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., розглянув матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з апеляційною скаргою Юсан Інни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на поставу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року, - 

установив:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, 02 червня 2026 захисник ОСОБА_1 - адвокат Юсан І.О. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що 03.04.2026 року виявила в підсистемі Електронний суд, що клопотання про відкладення справи від 10.03.2026 року адвоката Юсан І.О. задоволено не було, справа розглянута без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зважаючи на те, що останній мав поважну причину неприбуття. Постанову сторона апелянта не отримувала.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2026 року, відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року
03 серпня 2026 року, Юсан І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 вдруге направила на поштову адресу Шевченківського районного суду м. Києва апеляційну скаргу, яка є ідентичною апеляційній скарзі, по якій 02 липня 2026 року Київським апеляційним судом винесено постанову.
24 серпня 2026 року матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду та 25 серпня 2026 року передано судді-доповідачу.
Перевіривши матеріали справи та доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Юсан І.О., суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову Шевченківського районного суду міста Києва було постановлено 11 березня 2026 року, проте апеляційну скаргу було подано 03 серпня 2026 року, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП 10-денного строку на апеляційне оскарження з дня винесення постанови.
Вперше з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 адвокат Юсан І.О. звернулась до суду 13 квітня 2026 року, тобто також з пропуском строку на апеляційне оскарження, та постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2026 року вказану апеляційну скаргу було повернуто, оскільки повноваження адвоката не були підтверджені належним чином.
Вдруге з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 адвокат Юсан І.О. звернулась до суду 02 червня 2026 року та постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2026 року, відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2026 року.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що апелянт був обізнаний про розгляд даної справи, про що містяться відповідні докази.
Проте, будучи обізнаним про розгляд Шевченківським районним судом м. Києва даної справи, апелянт після 11 березня 2026 року не вживав жодних заходів для того, щоб дізнатися про стан достеменно відомого йому провадження, зокрема не подавав до суду заяв про отримання інформації про розгляд даної справи чи про отримання копії повного тексту постанови.
Посилання апелянта на те, що він не отримував копію повного тексту оскаржуваної постанови, не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки початок строку апеляційного оскарження постанови судді обраховується з дня винесення постанови і цей строк ніяким чином не пов`язаний з отриманням копії судового рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме у справах «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, наведені причини пропуску строку на апеляційне скарження не можуть вважатися поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали вчасному зверненню до суду з апеляційною скаргою, тому виходячи з того, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і апелянтом не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду необхідно відмовити, а апеляційну скаргу з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Відмовити Юсан Інні Олександрівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу Юсан Інни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) за ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду К.П. Приходько