№ 207/4506/25 
№ 2/207/2888/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року м.Кам`янське
Південний районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Бушанської О.В.
за участю секретаря судового засідання Трохименко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", м.Київ
до ОСОБА_1 , м. Кам`янське, Дніпропетровська область
про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулось до суду позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42519,02 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору №05.09.2024-100002639 від 05.09.2024, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 42519,02 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн, процентам - 18900,00 грн, комісії - 1119,02 грн, неустойки – 7500,00 грн.
Ухвалою суду від 22.07.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 26.08.2025 на 10:20 годин.
26.08.2025 розгляд справи відкладено на 07.10.2025 на 11:30 годин.
07.10.2025 розгляд справи відкладено до 25.11.2025 до 10:00 годин.
Заочним рішенням Південного районного суду міста Кам`янського від 25.11.2025 у даній справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №05.09.2024-100002639 від 05.09.2024, у загальному розмірі 35019,02 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн, процентам - 18900,00 грн, комісії - 1119,02 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1995,09 грн. В решті позову відмовлено. 
ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення Південного районноьго суду міста Кам`янського від 25.11.2025. 
Ухвалою суду від 16.06.2026 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 25.11.2025; призначено розгляд заяви у відкритому судовому засіданні на 01.07.2026 на 11:10 годин. 
Ухвалою суду від 01.07.2026 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 25.11.2025 задоволено. Заочне рішення Південного районного суду міста Кам`янського від 25.11.2025 у справі №207/4506/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано. Призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін на 17.08.2026 на 10:40 годин.
У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині процентів.
В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що він визнає позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн. В іншій частині позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, звертає увагу на те, що він є військовослужбовцем і згідно чинного законодавства України відсутні підстави для нарахування відсотків. Просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме в межах непогашеної суми тіла кредиту в розмірі 15000,00 грн.
Позивач у відповіді на відзив просить позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування. Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.
Відповідач не подав докази проходження ним військової служби на час дії строку кредитного договору. Тому, відповідач, як особа, яка не проходила військову службу під час дії кредитного договору, права на відповідну пільгу не має. Отже відповідач не довів наявність у нього права на пільгу, як військовослужбовця. 
Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" були внесені зміни до Закону України "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. На підставі вказаних змін, за договорами укладеним и з 24.01.2024 кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Кредитний договір з відповідачем був укладений після набрання чинності змін до Закону України "Про споживче кредитування", а тому вимога про стягнення неустойки є правомірною.
17.08.2026 сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач у відповіді на відзив просить розглянути справу за відсутністю його представника.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить проводити судові засідання без його участі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" (надалі кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - позичальник) укладено кредитний договір (оферти) №05.09.2025-100002639, шляхом подачі пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки, що є невід`ємною частиною цього договору.
У кредитному договорі сторони погодили: дата надання/видачі кредиту – 05.09.2024; сума кредиту – 15000,00 грн; строк, на який надається кредит – 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 22.01.2025; процента ставка – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за (один день) користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту – 15% від суми кредиту та дорівнює 2250,00 грн; денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, протягом всього строку, на який надається кредит - 0,82%; неустойка - 150 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е366.
На виконання умов договору кредитодавцем перераховано позичальнику кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ "Універсальна платіжні рішення" вих.№45-0907 від 09.07.2025.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором №05.09.2024-100002639 від 05.09.2024 складає 42519,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн, проценти - 18900,00 грн, комісія - 1119,02 грн, неустойка – 7500,00 грн.
Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Суд враховує, що у спірному кредитному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов для даного виду договорів, договір підписаний сторонами. Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання. Підписавши спірний кредитний договір, відповідач надав свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів.
Наданий позивачем розрахунок свідчить про те, що заборгованість відповідача за кредитним договором №05.09.2024-100002639 від 05.09.2024 складає 42519,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн, проценти - 18900,00 грн, комісія - 1119,02 грн, неустойка – 7500,00 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 18900,00 грн, суд враховує наступне.
Закон України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За приписами ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України (ч.13 ст.14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей").
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 11.01.2022.
Відповідно до довідки №939/2/5, яка видана командиром військової частини НОМЕР_2 у 2026 році, старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом осіб сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом осіб сержантського і старшинського складу у військовій частині НОМЕР_2 з 22 січня 2020 року по теперішній час.
Судом встановлено, що відповідач під час укладення кредитного договору не повідомив позивача про наявність у нього пільг, передбачених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Водночас наведене не може підставою для незастосування судом норм ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до спірних правовідносин, адже Закон гарантує відповідачу таку пільгу незалежно від обізнаності про неї кредитодавця.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що на час укладення кредитного договору (05.09.2024), в період виконання умов цього договору, а також на час розгляду даної справи судом, на відповідача поширюються приписи ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо заборони нарахування процентів за користування кредитом, тому у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у розмірі 18900,00 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії 1119,02 грн, 
Умовами кредитного договору передбачено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 2250,00 грн.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено номативно-правовими актами.
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Наведена вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15. 
Суд звертає увагу, що умови кредитного договору не містять переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту та погодження цих послуг з позичальником при укладенні даного договору.
Оскільки надання кредиту це обов`язок кредитодавця за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь кредитодавця.
За таких обставин положення кредитного договору про сплату позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемними, а позовна вимога про її стягнення необґрунтована та задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 7500,00 грн, суд враховує таке.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Водночас, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На даний час строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений.
У даному випадку сума заборгованості за неустойкою у розмірі 7500,00 грн нарахована позивачем в період дії воєнного стану, що суперечить приписам п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення вказаної заборгованості.
Суд вважає безпідставними посилання позивача на Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", яким виключено п.6^1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" про те, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі №5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17, від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19).
Станом на час розгляду даної справи положення пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України є чинними.
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Станом на час розгляду даної справи відповідачем не Станом на час розгляду даної справи відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за тілом кредиту розмірі 15000,00 грн.
Таким чином, відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту.
Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором щодо погашення заборгованості за тілом кредиту, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (Дніпропетровська область, м.Кам`янське РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-а, ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №05.09.2024-100002639 від 05.09.2024, у загальному розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн, а також судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 854 (вісімсот п`ятдесят чотири) грн 62 коп. В решті позову відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Бушанська