Справа № 603/419/26
Провадження № 1-кп/603/52/2026 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2026 року м. Монастириська 

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026211130000114 від 16.05.2026 року, про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куйбишівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, фізичну особу - підприємця, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2014 року за ч. 1 ст. 296 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, згідно вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.04.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 30.10.2017 року;
- вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 05.04.2024 року за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, згідно вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України, до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 12.12.2024 року, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, 
за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , 

в с т а н о в и в:

13 травня 2026 року приблизно о 15 год 00 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів та вантажу, зупинився на ділянці автодороги по вулиці Підлісна у с. Савелівка Чортківського району Тернопільської області для продажу хлібно-булочних виробів, після чого розпочав рух заднім ходом. 
Здійснюючи рух по вулиці Підлісна, неподалік будинку № 11 у с. Савелівка Чортківського району Тернопільської області, водій ОСОБА_3 не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б), (д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, із змінами та доповненнями (далі – ПДР), які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Проїжджаючи ділянку вищевказаної автодороги заднім ходом, водій ОСОБА_3 не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах, обстановці, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, здійснюючи рух заднім ходом, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , внаслідок чого той впав. 
Такими діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1, п. 10.9 ПДР, а саме перед початком руху водій ОСОБА_3 повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, зокрема пішоходу ОСОБА_5 , а також, здійснюючи рух заднім ходом повинен не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху та для забезпечення безпеки руху, він, у разі потреби, повинен був звернутися за допомогою до інших осіб.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки (підтверджено рентгенологічно).
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1, 10.9 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Такі дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

17.07.2026 року між потерпілим ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про примирення. 
За цією угодою її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік, зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Підозрюваний погодився на призначення вищевказаного покарання, взяв на себе зобов`язання вибачитися перед потерпілим, активно сприяти суду та прокуратурі у забезпеченні виконання завдання кримінального провадження в частині забезпечення швидкого судового розгляду та проведення судового провадження в розумні строки, а також підтвердив, що наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди йому зрозумілі.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за викладених в обвинувальному акті та угоді про примирення обставин. Зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване внаслідок затвердження угоди про примирення, просив затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.
Прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, та просили затвердити зазначену угоду.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд зазначає таке.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. 
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів. 
Укладення угоди про примирення сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України. 
Суд також з`ясував, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Узгоджена сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та не суперечить інтересам суспільства.
Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників кримінального провадження, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам закону, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. Зазначене покарання із врахуванням таких пом`якшуючих обставин як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Захід забезпечення - арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 19.05.2026 року та змінений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.06.2026 року - скасувати після набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно зі ст. 124 КПК України наявні у кримінальному провадженні процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 17.07.2026 року між потерпілим ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026211130000114 від 16.05.2026 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 17.07.2026 року покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. 
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Захід забезпечення - арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 19.05.2026 року на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , частково скасований ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.06.2026 року, – скасувати після набрання вироком законної сили. 
Речовий доказ у кримінальному провадженні – автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - повернути законному володільцю. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2888 грн 16 коп процесуальних витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/120-26/7136-ІТ від 08.06.2026 року та 3850 грн 88 коп за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/120-26/7124-ІТ від 09.06.2026 року. 

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. 

Суддя    ОСОБА_1