Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.09.2026 | Справа №609/704/26 Провадження №2/607/6807/2026

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Сташків Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Ходань С.І.,

у відсутності сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі – АТ «А-БАНК», товариство, позивач), через свого представника Шкапенка Олександра Віталійовича, 07.07.2026 звернувся до Шумського районного суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101715666489104 від 14.05.2024 у розмірі 12863,82 гривень.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 14.05.2024 сторони уклали кредитний договір № АВН0СТ155101715666489104, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 51600 грн; строк кредитування 24 місяці (до 13.05.2026); проценти – 75% щорічно. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась загальна заборгованість на суму 12863,82 гривень, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 10739,21 гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 1433,32 гривень, заборгованість за пенею – 691,29 гривень. 
09.07.2026 зазначену позовну заяву передано на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та отримано судом 28.07.2026.
31.07.2026 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, а ухвалою судді від 05.08.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання 10.09.2026 о 10 год 20 хв.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак разом із позовною заявою надійшло клопотання представника позивача Шкапенка О.В., у якому він просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від нього не надходило.
За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача у позовній заяві не заперечив проти такого вирішення справи.
Ухвалення та проголошення судового рішення згідно з вимогами ч. 1 ст. 244 ЦПК України відкладено до 12 год 50 хв 14.09.2026.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 
14.05.2024 ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» уклали кредитний договір № АВН0СТ155101715666489104, який складається із Заяви про надання послуги «Швидка готівка», Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку: www.a-bank.com.ua і Таблиці обчислення загальної вартості кредиту.
Відповідно до Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101715666489104 від 14.05.2024, яка підписана удосконаленим електронним підписом, ОСОБА_1 звернувся щодо надання кредиту у розмірі 51600 грн строком на 24 місяці (тобто до 13.05.2026) зі сплатою процентів у розмірі 75.00% щорічно. Згідно з п. 9 Заяви платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - 5169155124503325.
Також, 14.05.2024 сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», у якому вони узгодили основні умови кредитування, мету отримання кредиту, розмір реальної процентної ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також порядок повернення кредиту.
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка підписана відповідачем удосконаленим електронним підписом, зазначено графік платежів, їх розмір та проценти за користування кредитом.
Згідно з меморіальним ордером № TR.36753429.27990.65455 від 14.05.2024 позивач перерахував на рахунок відповідача кошти у сумі 51600 грн із призначенням платежу «Видача кредиту згідно договору АВН0СТ155101715666489104 від 14/05/2024».
Позивачем надано розрахунок заборгованості та виписку по кредиту, із яких вбачається, що станом на 07.07.2026, заборгованість за кредитом становить 12872,34 грн, а саме: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 10739,21 грн; залишок заборгованості за процентами - 1433,32 грн; заборгованості за пенею - 691,29 грн.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що «суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046 – 1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом із тим, у період дії воєнного стану, в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не може нараховуватися та підлягають списанню суми, передбачені статтею 625 цього Кодексу, а також неустойка (штраф, пеня) за таке кредитного зобов`язання.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.
Так, судом установлено, що ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» 14.05.2024 уклали кредитний договір № АВН0СТ155101715666489104, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 51600 грн; строк кредитування 24 місяці (до 13.05.2026); проценти – 75% щорічно.
Факт перерахування коштів підтверджується меморіальним ордером № TR.36753429.27990.65455 від 14.05.2024, який досліджений судом.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачеві відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Відповідач не надав до суду жодних розрахунків, які б спростовували визначений розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10739,21 грн та 1433,32 грн заборгованості за відсотками, що разом складає 12172,53 грн.
Разом із тим, із виписки за кредитом встановлено, що 15.11.2024, 17.11.2025, 24.12.2025, 16.02.2026 відповідачем сплачено пеню в загальному розмірі 28,69 грн в період дії воєнного стану. Оскільки нарахування пені в зазначений період суперечить вимогам пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, зазначена сума, сплачена на погашення пені, підлягає зарахуванню в розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками.
З урахуванням наведеного з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 12143,84 грн (12172,53 – 28,69).
Також суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення пені, оскільки вона нарахована в період дії воєнного стану, що суперечить вимогам пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Покликання позивача на Закон України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень суд відхиляє, оскільки відповідні зміни у пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо всіх кредитних договорів, в тому числі і споживчих, не вносилися та є чинними.
Тому, вимога про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 691,29 грн не підлягає до задоволення.
З урахуванням викладеного суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом часткового задоволення його позову та стягнення з відповідача 12143,84 гривень заборгованості за кредитним договором.

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати на суму 2662,40 грн зі сплати судового збору.
Зважаючи на те, що позов задоволено частково, на суму 12143,84 грн із 12863,82 грн, що становить 94,40 %, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2513,31 грн (94,40 % від 2662,40 грн) гривень судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280, 281-284, 289, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» 12143,84 гривень заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101715666489104 від 14.05.2024.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» 2513,31 грн сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», код ЄДРПОУ 14360080, місцезнаходження юридичної особи: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .

Суддя | Н. М. Сташків