Справа № 751/475/26 	Головуючий у 1 інстанції Овсієнко Ю. К. 	
Провадження № 33/4823/659/26 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Куценка М.О. за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Шаповалова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Шаповалова М.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2026 року у справі за протоколом про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 130 КУпАП 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 03.01.2026 року о 19 год 13 хв у м. Чернігів, вул. Степана Бандери, 6, водій ОСОБА_1 керував т/з BMW 52, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, котрі не реагують на світло; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікарні у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погодившись із рішенням суду, захисник Шаповалов М.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Новозаводського районного суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, наркотичних речовин не вживає та не вживав. ОСОБА_1 неодноразово говорив, що він готовий здати біологічні матеріали, але працівниками поліції та лікарем таке звернення було проігноровано. Вказує, що під час проходження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_2 в цей же день ОСОБА_1 проходив лікаря нарколога, який не встановив у нього наркотичного стану сп`яніння. Також відсутність документів не може бути причиною відмови у проведенні огляду на стан сп`яніння. 
У судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату місце та час розгляду справи. За таких обставин, керуючись положеннями статті 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі апелянта.
Його захисник Шаповалов М.С. апеляційну скаргу підтримав, заперечив проти обставин, зазначених в оскаржуваній постанові суду першої інстанції.
Інших клопотань до суду не надходило та не заявлялось.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах її вимог, вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом статей 251, 252 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому жодний доказ не має наперед встановленої сили, а оцінка доказів здійснюється судом за внутрішнім переконанням, сформованим на підставі їх всебічного, повного, безпосереднього та об`єктивного дослідження у сукупності.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна у його вчиненні особа, а також перевірити всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Наведені вимоги закону судом першої інстанції у повному обсязі виконані не були.
Як убачається зі змісту постанови, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, місцевий суд поклав в основу своїх висновків протокол про адміністративне правопорушення, направлення до закладу охорони здоров`я, рапорт працівника поліції та долучений до матеріалів справи відеозапис.
Разом із тим апеляційний перегляд справи свідчить, що зазначені докази судом першої інстанції були оцінені вибірково, без належного зіставлення між собою та без урахування фактичних обставин, які безпосередньо зафіксовані технічними засобами відеозапису.
При цьому саме відеозапис є найбільш об`єктивним джерелом доказової інформації у цій справі, оскільки безпосередньо відображає поведінку учасників події, їх висловлювання та послідовність розвитку подій, тоді як відомості, викладені у протоколі чи рапорті працівника поліції, є лише письмовою фіксацією суб`єктивного сприйняття цих подій службовими особами.
Переглядом долученого до матеріалів справи безперервного відеозапису апеляційним судом встановлено, що після виявлення у ОСОБА_1 ознак можливого наркотичного сп`яніння останній без будь-яких заперечень погодився прослідувати до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного медичного огляду. По прибуттю до медичного закладу він не залишав місце проведення огляду, не вчиняв дій, спрямованих на ухилення від його проходження, та протягом спілкування як із працівниками поліції, так і з медичним працівником неодноразово підтверджував свою готовність пройти медичний огляд у встановленому законом порядку.
Таким чином уже сама поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі, об`єктивно не свідчить про намір уникнути проходження огляду, а навпаки підтверджує його згоду на проведення відповідної процедури.
Разом із тим із відеозапису вбачається, що розбіжності між ОСОБА_1 , працівниками поліції та медичним працівником виникли не з приводу самого проходження огляду, а щодо повідомлення ним персональних даних, пред`явлення документів, які посвідчують особу, та підписання певних документів.
ОСОБА_1 послідовно наголошував, що погоджується пройти огляд та здати необхідні біологічні зразки, однак не бажає особисто називати свої анкетні дані й ставити підписи в документах, посилаючись на незгоду з попередніми діями працівників поліції. При цьому його особу фактично було встановлено, а необхідні відомості містилися у письмовому направленні на медичний огляд, складеному поліцейськими.
За таких обставин відмова особи від повідомлення персональних даних або від підписання документів сама по собі не може ототожнюватися з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду, полягає у свідомому та однозначно вираженому небажанні водія пройти запропонований у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Така відмова повинна бути безумовною і підтверджуватися сукупністю належних та допустимих доказів, які не залишають розумних сумнівів у тому, що особа усвідомлювала запропоновану їй процедуру та фактично від неї відмовилася.
Натомість у цій справі відеозапис не містить висловлювань ОСОБА_1 , які за своїм змістом можна було б розцінити як чітку та беззаперечну відмову від медичного огляду. Навпаки, він неодноразово підтверджував готовність пройти відповідне дослідження, зокрема надати біологічні зразки.
Фактичне непроведення огляду було зумовлене не відмовою ОСОБА_1 від самої медичної процедури, а тим, що його незгоду повідомляти персональні дані та підписувати документи було розцінено працівниками поліції і медичним працівником як відмову від огляду.
Таке тлумачення поведінки особи є надмірно формальним і не відповідає фактичному змісту події, зафіксованому технічним засобом відеозапису.
Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, визначено процедуру проведення огляду у закладі охорони здоров`я.
За змістом положень розділу ІІІ цієї Інструкції метою огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння, а при огляді на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проведення лабораторного дослідження є обов`язковим.
Водночас із наведених положень не випливає, що відмова особи від підписання документів або небажання особисто повідомляти свої анкетні дані, коли її особу вже встановлено та відповідні відомості містяться у направленні, автоматично виключає можливість проведення огляду та утворює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (п.п.4, 5) передбачено, що документи, які посвідчують особу, перевіряються за їх наявності, а відсутність таких документів не є підставою для відмови у проведенні медичного огляду. Тому, у такому випадку лікар зобов`язаний провести огляд, зазначивши в акті обставини щодо встановлення особи та зафіксувавши відмову від надання персональних даних або від підпису.
Отже, суд першої інстанції помилково ототожнив небажання ОСОБА_1 виконати окремі супутні вимоги із відмовою від проходження медичного огляду як такою, не надавши належної оцінки змісту його висловлювань та загальній спрямованості його поведінки.
За змістом ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Таким чином, у справах цієї категорії предметом доказування є не сам факт виникнення конфліктної ситуації між водієм, працівниками поліції чи медичним працівником, а встановлення тієї обставини, що водій однозначно та безумовно відмовився від проходження запропонованого йому медичного огляду.
Саме така відмова утворює об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим досліджені апеляційним судом матеріали справи, а насамперед безперервний відеозапис події, не лише не підтверджують зазначену у протоколі обставину щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, а навпаки — спростовують її.
При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом вини особи та підлягає оцінці нарівні з іншими доказами, наявними у справі.
Оскільки зміст протоколу у частині відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду суперечить фактичним обставинам, зафіксованим технічним засобом відеозапису, апеляційний суд не знаходить підстав покладати викладені у ньому відомості в основу висновку про винуватість особи.
Аналогічно не можуть бути визнані достатніми доказами вини і рапорт працівника поліції та направлення на медичний огляд, оскільки зазначені документи лише відображають позицію службових осіб щодо оцінки поведінки водія, однак самі по собі не спростовують зміст відеозапису, який об`єктивно відображає перебіг подій.
За таких обставин саме відеозапис, як найбільш достовірне та безпосереднє джерело доказової інформації, має переважне доказове значення при встановленні фактичних обставин справи.
Оцінюючи докази у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не доведено належними та допустимими доказами обставину, яка є визначальною для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме факт його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Більше того, сукупність досліджених доказів свідчить про протилежне, а саме про наявність у ОСОБА_1 наміру пройти відповідний огляд, який фактично не був проведений з причин, що не можуть бути ототожнені з його відмовою від такої процедури.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені без належної оцінки всіх досліджених доказів та не ґрунтуються на їх сукупності, що призвело до помилкового висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.
За змістом ст.251 КУпАП обов`язок доведення обставин, що свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, покладається на орган (посадову особу), уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення.
При цьому притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе виключно за умови, коли її вина підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують наявність усіх елементів складу адміністративного правопорушення.
У даній справі таких доказів апеляційним судом не встановлено.
Наявні у матеріалах справи письмові документи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції та направлення на медичний огляд, не підтверджують факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у тому значенні, яке надає цьому поняттю диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки зазначені у них відомості спростовуються безпосередньо дослідженим судом відеозаписом.
Водночас відеозапис об`єктивно свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд, добровільно прибув до закладу охорони здоров`я та протягом усього часу не висловлював відмови від його проведення, а лише відмовився повідомляти персональні дані та підписувати відповідні документи.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду, у діях ОСОБА_1 відсутня.
Фактичне непроведення медичного огляду за наведених обставин не може автоматично свідчити про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає саме за встановлений законом факт відмови від проходження огляду, а не за будь-яке непроведення такого огляду незалежно від причин.
Відповідно до принципу презумпції невинуватості, який поширюється й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо доведеності вини особи підлягають тлумаченню на її користь. У цій справі такі сумніви не лише не усунуті, а й безпосередньо підтверджуються дослідженим апеляційним судом відеозаписом, який спростовує викладені у протоколі обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.
Отже, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені при неповному дослідженні доказів та неправильній оцінці їх сукупності, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною та обґрунтованою.
Оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі- закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Шаповалова М.С. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	М. О. Куценко