Справа № 163/572/26  Провадження №33/802/492/26 | Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
| Доповідач: Гапончук  В. В.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
з участю 
представника митниці – Кунєвої З.Ю.,
захисника – Крючкова В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 квітня 2026 року провадження в справі за протоколом № 0168/20500/24 стосовно ОСОБА_1 за ознаками ст. 485 МК України закрито за відсутністю події та складу правопорушення.
Заступник начальника відділу кінологічного забезпечення управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці склав протокол № 0168/20500/24 про те, що директор ТОВ «ЕКС АВТО ПЛЮС» (код ЄДРПОУ – 44751476) ОСОБА_1 під час митного оформлення товару «Напівпричіп, бувший у використанні, марка "KOEGEL", модель "SN24", рік виготовлення 2015, шасі № НОМЕР_1 » за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205170/2023/006884 від 15.03.2023 вчинив дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 32 989,16 гривень шляхом подання митному органу сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 09.03.2023 № PL/MF/AS 0483748, який не є автентичним, містить неправдиві відомості щодо країни походження товару та став підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в митній декларації. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 485 МК України.
Не погодившись із таким судовим рішенням представник митниці подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил за ст. 485 МК України, накласти на нього стягнення згідно санкції вказаної статті. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом справу розглянуто формально, оскільки безпідставно відкинуто як доказ відповідь уповноваженого митного органу Республіки Польща, якою не підтверджено видачу сертифікату. При цьому, не надання ТОВ «ЕКС АВТО ПЛЮС» на запит Волинської митниці оригіналу сертифікату, додатково підтверджує умисел вказаного суб`єкта ЗЕД щодо безпідставності отримання преференції. Отже зібрані у справі докази у своїй сукупності достатньо підтверджують той факт, що переміщення в адресу ТОВ «ЕКС АВТО ПЛЮС» і випуск у вільний обіг товару відбулося з порушенням митних правил за ст. 485 МК України. 
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавала.
Разом з тим, беручи до уваги положення ч. 4 ст. 526 МК України та участь у судовому засіданні представника ОСОБА_1 – адвоката Крючкова В.О., апеляційний суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши представника митниці, яка скаргу підтримала з підстав викладених у ній, захисника Слободи Н.В., який скаргу заперечив та просив залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.
Висновок місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, відповідає фактичним обставинам справи.
Статтею 485 МК України встановлена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, зокрема … необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.
Законом Україні від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.
Стаття 17 цього Протоколу регламентує підтвердження походження товару, а саме: 1. Продукти, що походять з однієї зі Сторін, при ввезенні до іншої Сторони підпадають під дію положень цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження, зокрема: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведено у Додатку IV до ОСОБА_4 .
Преференція зі сплати мита за кодом «410» застосовується до товарів, відповідно до «Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони».
Так, серед вимог для використання митної преференції згідно п. (а) ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їх державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII є те, що товари, які походять з Європейського Союзу, і товари, які походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови надання сертифікату з перевезення товару EUR.1.
За змістом протоколу про порушення митних правил митним органом в провину ОСОБА_1 ставилося заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо країни походження товару, шляхом подання митному органу сертифікату з перевезення товару EUR.1, який не є автентичним, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів в сумі 32 989,16 гривень.
Факт ввезення на митну територію України в адресу ТОВ «ЕКС АВТО ПЛЮС» товару «Напівпричіп, бувший у використанні, марка "KOEGEL", модель "SN24", рік виготовлення 2015, шасі № НОМЕР_1 » і випуск його у вільний обіг підтверджується копією митної декларації типу ІМ40ДЕ № UA205170/2023/006884 від 15.03.2023. 
Декларування товару здійснював ОСОБА_1 , який водночас на дату декларування був керівником фірми отримувача товару ТОВ «ЕКС АВТО ПЛЮС», що підтверджується обліковою карткою суб`єкта ЗЕД. 
У графі 36 митної декларації заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).
Преференція заявлена на підставі сертифіката з перевезення товару EUR.1 від 09.03.2023 № PL/MF/AS 0483748, у якому органом його видачі зазначено митницю в Кельце Республіки Польща.
Також, в судовому рішенні правильно акцентовано увагу, що в інформації уповноваженого органу Республіки Польща йдеться лише про те, що за результатами проведеної перевірки сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 09.03.2023 № PL/MF/AS 0483748 не був підтверджений Митним органом у м. Страховіце та м. Кельце.
Твердження про те, що цей сертифікат не є автентичним, не видавався зазначеними митними органами чи містить неправдиві відомості щодо країни походження товару, лист Податкової адміністрації у м.Кельце Республіки Польща не містить.
Водночас, у своїй відповіді Податкова адміністрація у м. Кельце Республіки Польща просила Державну митну службу України надіслати їм оригінал зазначеного вище сертифіката. Про необхідність направлення оригіналу сертифіката також зазначала Держмитслужба України в адресованому Волинській митниці листі від 15.02.2024 № 15/15-03-01/7.3/821.
Проте, матеріали справи не містять доказів витребування оригіналу сертифіката та його скерування до Держмитслужби з метою подальшого направлення на адресу уповноваженого органу Республіки Польща, та на розгляд справи в суді першої інстанції таких доказів представник митниці також не надала, хоча для цього, враховуючи дату отримання листа Держмитслужби від 15.02.2024 № 15/15-03-01/7.3/821 було більш як достатньо часу.
Таким чином, на думку суду першої інстанції додана до протоколу про порушення митних правил, надана Податковою адміністрацією у м. Кельце Республіки Польща інформація від 07.02.2024 № UNP:2601-24-007589, не є достатнім та беззаперечним доказом за стандартом доказування "поза розумним сумнівом" на підтвердження події правопорушення та винуватості ОСОБА_1 .
Митним органом не надано, а судом не встановлено, які саме докази беззаперечно вказують про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.
За встановлених обставин, апеляційний суд повністю погоджується із судом першої інстанції, що посилання митного органу як на беззаперечений доказ винуватості ОСОБА_1 щодо порушення митних правил на інформацію, яка міститься у відповіді Податкової адміністрації у м. Кельце Республіки Польща на увагу сулу не заслуговує. Оскільки як правильно зазначено судом першої інстанції твердження про те, що цей сертифікат не є автентичним, не видавався зазначеними митними органами чи містить неправдиві відомості щодо країни походження товару, лист Податкової адміністрації у м.Кельце Республіки Польща не містить, а інші докази такі як доповідна записка №7.3-15-03/1991 від 28.02.2024, акт документальної невиїзної перевірки, проведеної Волинською митницею, від 14.10.2024 №41/24/7.3-19/44751476 є похідними від неї документами, а відтак висунуте ОСОБА_1 у протоколі звинувачення ґрунтується виключно на непідтверджених припущеннях, що суперечить положенням ст. 62 Конституції України.
За змістом конституційних норм та положень кодексу України про адміністративні правопорушення тягар доведеності обґрунтованості тверджень, подання митного органу та даних протоколів про порушення митних правил покладено саме на цей орган, відтак особа, щодо якої складено протокол, незобов`язана доводити свою невинуватість у вчиненні проступку.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Статтею 8 МК України визначено, що митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, додержанні прав та охоронюваних законом інтересів осіб, на орган доходів і зборів покладено обов`язок доказування вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Таким чином, враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 62 Конституції України належить тлумачити на його користь, тому висновки митного органу щодо вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів, шляхом надання митному органу сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1, який не є автентичним, містить неправдиві відомості щодо країни походження товару, не знайшли свого підтвердження дослідженими у судовому засіданні доказами.
Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що митним органом не надано належних та допустимих доказів, які б належним чином та в достатній мірі підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, і будь-яких обґрунтованих клопотань, у тому числі й про долучення до матеріалів справи будь-яких доказів, не заявлялось.
На підставі наведеного, апеляційна скарга представника Волинської митниці не підлягає задоволенню, а оскаржену постанову судді слід залишити без зміни.
Керуючись положеннями статті 294 КУпАП та ст.ст. 458, 485 Митного кодексу України, Волинський апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю. залишити без задоволення.
Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В.В. Гапончук