ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року | Справа №160/13383/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді | Прудника С.В. |
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.05.2026 року (15.05.2026 року направлено засобами поштового зв`язку) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796, 1,115, 1,121;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 року №168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2025 року №185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №209 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.01.2024 року з урахуванням попередніх індексацій пенсійних та страхових виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо проведення індексації його пенсії із застосуванням збільшеного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. Позивач вказує, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 24.04.2026 року №7804-7396/Ч-02/8-1200/26 йому фактично відмовлено у проведенні відповідного перерахунку пенсії, оскільки відповідач виходив із того, що індексація пенсії здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, визначеного станом на 01.10.2017 року у розмірі 3764,40 грн, а не показника, який був застосований при призначенні пенсії позивача у 2019 році у розмірі 6188,89 грн. Позивач вважає такі дії (бездіяльність) відповідача протиправними, оскільки, на його думку, відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пунктів 5, 7 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, кожен наступний перерахунок пенсії повинен здійснюватися із врахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати. На переконання позивача, після призначення йому пенсії за віком з 02.10.2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн саме цей показник повинен був підлягати подальшій індексації шляхом застосування коефіцієнтів збільшення, визначених постановами Кабінету Міністрів України про індексацію пенсійних виплат. Позивач зазначає, що відповідачем не було належним чином проведено індексацію його пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати у розмірах 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168, від 23.02.2024 №185, від 25.02.2025 №209 та від 25.02.2026 №236. У зв`язку із цим позивач просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не проведення індексації його пенсії із застосуванням зазначених коефіцієнтів збільшення та зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії із виплатою недоотриманих сум.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 20.05.2026 року передана судді Пруднику С.В.
27.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
09.06.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області діяло виключно в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для визнання його дій протиправними. Відповідач вказав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 02.10.2019 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії для її обчислення було враховано заробітну плату відповідно до статті 40 Закону №1058-IV за період з 01.01.1986 по 31.12.1990 та за даними Реєстру застрахованих осіб за період з 01.07.2000 по 31.08.2019. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача становив 0,87843, а показник середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався при призначенні пенсії, становив 6188,89 грн. Відповідач зазначив, що відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсій щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії. Механізм такого перерахунку визначений Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124. За твердженням відповідача, пунктами 4, 5 Порядку №124 передбачено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати застосовується до показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 року, тобто до базового показника 3764,40 грн, а не до показника, який був застосований при призначенні пенсії конкретній особі. Відповідач зазначив, що позивачу у попередні роки були проведені всі передбачені законодавством перерахунки пенсії із застосуванням відповідних коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати, зокрема: з 01.03.2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 із застосуванням коефіцієнта 1,197; з 01.03.2024 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 із застосуванням коефіцієнта 1,0796; з 01.03.2025 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 із застосуванням коефіцієнта 1,115; з 01.03.2026 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 із застосуванням коефіцієнта 1,121. При цьому відповідач наголосив, що внаслідок проведених перерахунків показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії позивача, послідовно збільшувався та з 01.03.2026 року становив 9992,40 грн, а розмір пенсії ОСОБА_1 після проведення індексації склав 4353,46 грн. Крім того, відповідач звернув увагу, що оскільки при призначенні пенсії позивачу було застосовано показник середньомісячної заробітної плати 6188,89 грн, який перевищував показники середньої заробітної плати, що формувалися внаслідок проведення окремих перерахунків у 2020-2022 роках, підстав для проведення додаткового перерахунку за цей період не існувало. Щодо звернення позивача від 17.04.2026 року відповідач зазначив, що за результатами його розгляду було надано письмове роз`яснення листом від 24.04.2026 №7804-7396/Ч-02/8-1200/26, яке має інформаційний характер та не є рішенням суб`єкта владних повноважень про відмову у проведенні перерахунку пенсії. При цьому відповідач зазначив, що окреме рішення про відмову у перерахунку пенсії не приймалося. Також Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області послалося на положення статті 19 Конституції України, статей 42, 58, 73 Закону №1058-IV та зазначило, що органи Пенсійного фонду України зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а використання коштів Пенсійного фонду України на цілі, не передбачені законодавством, заборонено. З огляду на викладене відповідач вважає, що пенсія позивача перерахована відповідно до вимог чинного законодавства, порушень прав позивача не допущено, а тому адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. 
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та з 02.10.2019 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
При призначенні пенсії позивачу для обчислення її розміру було враховано заробітну плату відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV за період з 01.01.1986 по 31.12.1990, а також за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.07.2000 по 31.08.2019.
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача при призначенні пенсії становив 0,87843, а показник середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для обчислення пенсії за 2016–2018 роки, становив 6188,89 грн. Відповідно, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивача складав 5436,51 грн.
Судом також встановлено, що після призначення пенсії позивач продовжував працювати, у зв`язку із чим органом Пенсійного фонду України у квітні 2022 року в автоматичному режимі проведено перерахунок пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії.
Крім того, відповідачем здійснювалися щорічні перерахунки пенсії позивача у зв`язку із проведенням індексації відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV та положень відповідних постанов Кабінету Міністрів України.
Так, з 01.03.2023 позивачу проведено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати 1,197, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році». Внаслідок такого перерахунку показник середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії, склав 7405,03 грн, а розмір середньомісячного заробітку для розрахунку пенсії – 6504,80 грн.
З 01.03.2024 пенсію позивача перераховано із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,0796 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185, унаслідок чого показник середньої заробітної плати склав 7994,47 грн, а середньомісячний заробіток для обчислення пенсії – 7022,58 грн. Розмір пенсії позивача після такого перерахунку становив 3283,36 грн.
З 01.03.2025 відповідачем проведено черговий перерахунок пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,115 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209, у результаті чого показник середньої заробітної плати склав 8913,83 грн, а розмір пенсії позивача з 01.03.2025 становив 3907,52 грн.
Також судом встановлено, що з 01.03.2026 позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,121. Після проведеного перерахунку показник середньої заробітної плати склав 9992,40 грн, середньомісячний заробіток для розрахунку пенсії – 8805,80 грн, а розмір пенсії позивача з 01.03.2026 становив 4353,46 грн.
17.04.2026 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до статей 40, 42 Закону № 1058-IV, у якій просив, зокрема, здійснити поступову індексацію пенсії із застосуванням належних коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати.
За результатами розгляду зазначеного звернення відповідач листом від 24.04.2026 № 7804-7396/Ч-02/8-1200/26 надав позивачу роз`яснення щодо порядку проведення перерахунку пенсії та повідомив про проведені органом Пенсійного фонду перерахунки.
Не погоджуючись із діями та бездіяльністю відповідача щодо, на думку позивача, неналежного проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.
Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, які мають значення для вирішення справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Основного Закону України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон №1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно приписів статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтею 4 Закону №1282-XII є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону №1282-XII).
У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 прийнято Закон України №2040-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства", яким частину п`яту статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII в редакції Закону №2040-ІХ визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).
Преамбулою названого Закону закріплено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону України.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії Кабінет Міністрів України 20.02.2019 прийняв постанову №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", якою, серед іншого, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №124).
Пунктом 4 Порядку №124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
(ЗСЦ+ЗСЗ )х 50%
К = ------------------------ + 1%,
100%
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою: ЗСЗ = Псзп (1): Псзп(2) х 100% - 100%,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку. Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
З метою забезпечення у 2020-2026 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив, що відповідні перерахунки пенсі мають проводитись з наступних дат та з урахуванням таких розмірів коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема:
з 01.03.2020 1,11 згідно з постановою №251;
з 01.03.2021 1,11 згідно з постановою №127;
з 01.03.2022 1,14 згідно з постановою №118;
з 01.03.2023 1,197 згідно із постановою №168;
з 01.03.2024 1,0796 згідно із постановою №185;
з 01.03.2025 1,115 згідно із постановою №209;
з 01.03.2026 1,121 згідно із постановою №236.
Оцінка судом обставин справи
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За обставин справи, що розглядається, позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області як отримувача пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.
Розрахунок пенсії позивача у 2019 році проведений з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страховані внески, за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн.
З 01.07.2021 до пенсії позивача встановлена надбавка у розмірі 100,00 грн, а з 01.03.2022 - 135,00 грн.
З 01.03.2023, 01.03.2024, 01.03.2025 та 01.03.2026 проведено індексацію пенсії позивача відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168, від 23.02.2024 №185, від 25.02.2025 №209, від 25.02.2026 №236 із застосуванням коефіцієнтів збільшення: у 2023 році - 1,197, у 2024 році - 1,0796, у 2025 році - 1,115, у 2026 році - 1,121.
Однак, для проведення індексації пенсії врахований показник середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески, у розмірі 3764,40 грн, тоді як позивач переконаний, що індексація його пенсії у 2020-2026 роках мала проводитись шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 6188,89 грн, на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121.
Тож спірним у справі є питання наявності підстав для індексації пенсії позивача та в разі їх наявності - визначення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який необхідно застосувати при проведенні перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV: показник станом на 01.10.2017, послідовно збільшений на відповідні коефіцієнти у 2020-2026 роках, чи той показник, який використовувався при обчислені розміру пенсії при її призначенні.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Питання щорічної індексації пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV, були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 15.04.2025 у справі №200/5836/24 зазначила, що запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
За висновком Верховного Суду положення Порядку №124 не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (за приписами Порядку).
Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Тож вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отож, за висновком Верховного Суду, з огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2020 року відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV положень пункту 5 Порядку №124, є протиправним.
З врахуванням вищевикладеного, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час перерахунку пенсії, який здійснюється з метою забезпечення її індексації, положення Порядку №124 підлягають застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону №1058-IV, у зв`язку з чим під час такого перерахунку використовуватись має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення.
Аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 13.01.2025 у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 у справах №№ 200/422/24, 620/7211/24, від 28.01.2025 у справах №№ 120/1483/24, 400/4663/24, від 20.02.2025 у справі №460/2711/24, від 30.04.2025 у справі №440/9779/24, від 13.05.2025 у справі №560/8245/24, від 29.05.2025 у справі №400/3325/24 та багатьох інших.
Застосовуючи наведені вище висновки Верховного Суду до обставин справи, що розглядається, суд констатує, що з метою забезпечення у 2020-2026 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначив такі розміри коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, зокрема: у 2020 році - 1,11 згідно з постановою №251, у 2021 році - 1,11 згідно з постановою №127, у 2022 році - 1,14 згідно з постановою №118, у 2023 році - 1,197 згідно із постановою №168, у 2024 році - 1,0796 згідно з постановою №185, у 2025 році - 1,115 згідно з постановою №209, у 2026 році - 1,121 згідно з постановою №236.
Таким чином, індексація пенсій у 2020-2026 роках мала проводитись відповідно до постанов №№ 251, 127, 118, 168, 185, 209, 236, Порядку №124 та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону №1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії з послідовним застосуванням коефіцієнтів збільшення: 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121 відповідно.
А тому суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Луганській області, здійснюючи перерахунок (індексацію) пенсії позивача на підставі частини другої статті 42 Закону №1058-IV, встановивши їй у 2021, 2022 роках щомісячну доплату до пенсії у розмірі: з 01.07.2021 - 100,00 грн, з 01.03.2022 - 135,00 грн, замість застосування коефіцієнта збільшення, у 2020 році - 1,11, у 2021 році - 1,11, у 2022 році - 1,14, до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення його пенсії, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Крім того, не відповідає вимогам частини другої статті 42 Закону №1058-IV та вищенаведеній позиції Верховного Суду застосування відповідачем під час індексації пенсії позивача з 01.03.2023 збільшеного показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 7405,03 грн, з 01.03.2024 - 7994,47 грн, з 01.03.2025 - 8913,83 грн, а з 01.03.2026 - 9992,40 грн.
При цьому суд виходить з того, що за висновком Верховного Суду під час індексацій пенсій у 2020-2026 роках пенсійний орган мав застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії.
У спірних відносинах пенсія за віком позивачці у 2019 році обчислена з урахуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн.
А тому й індексація пенсії позивачки з 01.03.2023 мала проводитись з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії, тобто 6188,89 грн шляхом його послідовного множення на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,11, 1,11, 1,14 та 1,197, з 01.03.2024 - шляхом послідовного збільшення (множення) показника 6188,89 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796, з 01.03.2025 - шляхом послідовного збільшення (множення) показника 6188,89 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115, а з 01.03.2026 - шляхом послідовного збільшення (множення) показника 6188,89 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121.
Послідовне врахування для цілей проведення позивачці індексації пенсії коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати за 2020-2026 роки у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121 передбачено абзацом другим пункту 5 Порядку 124, відповідно до якого кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
При цьому суд вкотре звертає увагу на сталу та послідовну позицію Верховного Суду щодо необхідності врахування усіх коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати під час проведення індексації пенсії (зокрема, постанова судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2025 у справі №200/5836/24, постанови Верховного Суду від 13.05.2025 у справі №560/8245/24, від 29.05.2025 у справі №400/3325/24, від 20.06.2025 №120/10693/24, від 15.07.2025 у справі №260/3981/24, від 28.07.2025 у справі №420/18490/24, від 25.08.2025 у справі №120/10769/24, від 30.10.2025 у справі №560/1991/25 та ін.).
Більш того, Верховний Суд у постанові від 08.12.2025 у справі №440/254/25 зазначив, що індексація пенсій відповідно до постанов КМУ №127, №118, № 168 та №185 здійснюється шляхом послідовного застосування усіх встановлених коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії. Застосування лише одного коефіцієнта без урахування попередніх коефіцієнтів суперечить правовій природі індексації. Тому, навіть у межах шестимісячного строку звернення до суду, визначеного статтею 122 КАС України, суд зобов`язаний застосувати усі встановлені законодавством коефіцієнти індексації, починаючи з 01 березня 2021 року, у тому числі 1,11; 1,14; 1,197; 1,0796, що підлягають послідовному застосуванню до показника середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії.
Тотожні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №440/2506/25, від 04.12.2025 у справі №440/6585/25.
А тому той факт, що прохальна частина позовної заяви містить вимогу про проведення індексації пенсії позивача з 15.12.2025 не означає, що для здійснення перерахунку його пенсії має бути врахований виключно коефіцієнт збільшення середньої заробітної плати у розмірі 1,115, що встановлений постановою №209.
Натомість позивачка має право на проведення перерахунку (індексації) пенсії з 15.12.2025 з урахуванням коефіцієнтів збільшення середньої заробітної плати, визначених постановами Кабінету Міністрів України у 2020-2025 роках, тобто послідовного застосування коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, а також з 01.03.2026 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії за віком (6188,89 грн) у розмірі 1,121 з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Щодо обраного позивачкою способу захисту прав шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що дії є активною формою поведінки суб`єкта владних повноважень, які виражаються у прийнятті рішень або інших активних формах здійснення наданих повноважень, з урахуванням чого у подальшому виникає публічно-правовий спір. Своєю чергою, бездіяльність є формою пасивної поведінки.
У спірних відносинах позивачка зверталась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії шляхом її індексації за 2020-2026 роки, а відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку, тобто вчинив дії (а не допустив бездіяльність, як помилково вважала позивачка), що за вищенаведених обставин слід визначити протиправними.
Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи належний спосіб захисту прав позивачки, суд враховує, що визначена станом на 1 березня відповідного календарного року сума індексації пенсії зберігається під час проведення індексації в наступних роках, а тому порушене право належить захистити шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії позивача з 14.11.2025 року (в межах шестимісячного строку) із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії (у розмірі 6188,89 грн), у розмірах 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115, а також додатково з 01.03.2026 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії за віком (у розмірі 6188,89 грн), у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115), зобов`язавши відповідача здійснити з 14.11.2025 року (в межах шестимісячного строку) індексацію пенсії позивачки шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, а також з 01.03.2026 року шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії, у розмірі 6188,89 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 14.11.2025 року (в межах шестимісячного строку), за вирахуванням фактично сплачених сум.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1331,20 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1331,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 з 14.11.2025 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії за віком (у розмірі 6188,89 грн.), у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115, а також з 01.03.2026 року додатково із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії за віком (у розмірі 6188,89 грн.), у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення у розмірах 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити з 14.11.2025 року індексацію пенсії ОСОБА_1 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн., на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, а також з 01.03.2026 року шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення пенсії, у розмірі 6188,89 грн., на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121, та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії з 14.11.2025 року, за вирахуванням фактично сплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (код ЄДРПОУ 21782461) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник