РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2026 року | м. Рівне | №460/10170/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 
до | Військової частини НОМЕР_1
| про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту – відповідач), в якій позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та неповної виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої абз. 4 п. 11 розд. XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ (наказ МОУ №260 від 07.06.2018 ), за період з 12.08.2024 по 04.09.2025;
зобов`язати відповідача провести повний та належний перерахунок грошового забезпечення і додаткової винагороди за період з 12.08.2024 по 04.09.2025 відповідно до вимог чинного законодавства;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити заборгованість з грошового забезпечення та додаткової винагороди у розмірі 305 939,89 грн.
На обґрунтування позовної заяви та відповіді на відзив позивач зазначає, що за період з 12.08.2024 по 04.09.2025 йому мало бути нараховано та виплачено грошове забезпечення, додаткова винагорода, матеріальна допомога та оздоровчі у загальному розмірі 1700182,91 грн (грошове забезпечення - 336327,17 грн; додаткова винагорода - 1277849,00 грн; матеріальна допомога та оздоровчі - 86006,74 грн). Фактично впродовж зазначеного періоду відповідачем було виплачено 1 394 243,02 грн. Таким чином, недоплата складає 305 939,89 грн. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 24.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк на подання відзиву.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що будь-яких доказів того, що розрахункові картки, сформовані фінансово-економічною службою військової частини, містять помилки, недостовірні відомості чи не відповідають первинним бухгалтерським документам, позивачем суду не надано. Надані розрахункові картки сформовані фінансово-економічною службою військової частини та є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують як вид виплати, так і її розмір, період нарахування та дату проведення. Суми грошових коштів, відображені у банківській виписці як зарахування від військової частини, відповідають сумам, визначеним у розрахункових документах фінансово-економічної служби військової частини. Таким чином, відповідач зазначає, що з позивачем проведено розрахунки в повному обсязі, а тому позов до задоволення не підлягає.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
У спірний період ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де перебував на фінансовому забезпеченні та отримував грошове забезпечення. 
Позивач отримав тяжке бойове поранення під час виконання бойового завдання в інтересах оборони держави та в період з 12.08.2024 по 04.09.2025 перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після поранення.
За період з 12.08.2024 по 04.09.2025 позивачу нараховано та виплачено грошове забезпечення, додаткова винагорода, матеріальна допомога та оздоровчі у загальному розмірі 1 394 243,02 грн.
Позивач вважає, що йому мало бути нараховано та виплачено грошове забезпечення, додаткова винагорода, матеріальна допомога та оздоровчі у загальному розмірі 1 700 182,91 грн., а тому звернувся до суду з даним позовом про нарахування та виплату йому заборгованості в розмірі 305 939,89 грн.
Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.
Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 
Частиною 1 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях.
Статтею 19 Конституції України закріплено принцип законності у діяльності органів державної влади: органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне та грошове забезпечення. 
Законом України «Про грошове забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб» встановлено основні засади виплати грошового забезпечення та підстави збереження виплат у повному обсязі в разі поранення при виконанні службових обов`язків.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ №168) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого) або у відпустці для лікування після поранення у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн з дня отримання такого поранення та за весь час такого лікування або відпустки. 
На виконання зазначеної постанови абзацом 4 пункту 11 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Порядок), встановлено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, одержаними під час захисту Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування після тяжкого поранення, виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн за весь час такого лікування і відпустки. Зазначені норми мають чітко виражений імперативний (зобов`язальний) характер. 
З наявних в матеріалах справи розрахункових карток встановлено, що позивачу за період з серпня по грудень 2024 року та з січня по грудень 2025 року нараховано грошове забезпечення (основні та додаткові доплати) та додаткова винагорода у загальному розмірі 1 561 112,49 грн., а виплачено після відрахувань податків та зборів – 1 538 520,91 грн., що позивачем не заперечується.
Суд зазначає, що будь-яких доказів того, що розрахункові картки, сформовані фінансово-економічною службою військової частини, містять помилки, недостовірні відомості чи не відповідають первинним бухгалтерським документам, позивачем суду не надано.
Також позивачем не надано суду доказів того, що йому повинно було бути виплачено кошти в розмірі 1700182,91 грн. В матеріалах справи відсутні відповідний розрахунок та позивачем не наведено відповідне обґрунтування.
Натомість наявними в матеріалах справи докази підтверджується, що відповідачем нараховано та виплачено позивачу грошове забезпечення та додаткову винагороду за перебування на лікарняних та у відпустках у зв`язку з проходженням лікування за спірний період. 
В матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача заборгованості в розмірі 305939,89 грн.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності його дій у межах спірних правовідносин, а також докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.
Згідно зі статтею 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Повний текст рішення складений 31.08.2026.

Суддя       Олег ГРЕСЬКО