РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2187/26 
20 липня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі головуючого судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Ажнюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3  звернулася до суду з позовною заявою до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1\4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 20.10.2015 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження дитини відповідач вказаний батьком.
На даний час неповнолітня дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Згоди щодо матеріального забезпечення дитини між ними не досягнуто. Відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
Згідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Згідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статі 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 41 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Судом встановлено, що заочним рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 20.10.2015 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про її народження відповідач вказаний батьком.
Також встановлено, що малолітня  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою спеціаліста ВСЗН Малолюбашанської сільської ради №203/09-09 від 12.05.2026. 
На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини у добровільному порядку не надає. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо участі батька дитини в її утриманні. 
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище та стан здоров`я неповнолітньої дитини та платника аліментів, зокрема те, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має, доказів протилежного суду не надано. 
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі та це відповідатиме якнайкращим інтересам неповнолітньої дитини. 
За наведених обставин та відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України суд вважає за вірне визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, в розмірі 1\4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 29 травня 2026 року.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп. за позовною вимогою про стягнення аліментів.
На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 180-182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 10 - 13, 19, 181, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину – задовольнити.
Стягувати щомісячно, починаючи з 29 травня 20206 року, з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новий Берестовець Рівненської області на користь  ОСОБА_3  аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1\4 (однієї чверті) від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. 
Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з відповідача  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач – ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_2 . 
Повний текст рішення складено 20 липня 2026 року.

Суддя	Р. М. Снітчук