Справа № 354/94/26
Провадження по справі № 2/354/291/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Остап`юк М.В.,
з участю секретаря судового засідання Вередюка Т.Ю.,
з участю відповідача: ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 12 720 гривень 00 копійок, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач, уклав з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір (оферти) №17.03.2023-00000225 від 17.03.2023 в розмірі 6000 гривень 00 копійок. Кредитодавець свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не повернув своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за договором №17.03.2023-00000225 від 17.03.2023 в розмірі 12 720,00 грн, що складається з: 6000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6720,00 грн - сума заборгованості за процентами.
Ухвалою суду від 26.01.2026 відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Ухвалою суду від 10.02.2026 Суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання та витребувано докази у ТОВ «Споживчий центр».
28.01.2026 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, заперечив позовні вимоги повністю, зазначив, що не укладав зазначений кредитний договір з ТОВ «Споживчий центр», не підписував жодних документів (у тому числі електронним підписом) та не отримував кредитних коштів, і будь-якого зобов`язання перед Позивачем. Позивач не надав банківської виписки, платіжного доручення, підтвердження зарахування коштів саме на рахунок відповідача, а відповідно до статей 1046, 1054 ЦК України, позика, кредит вважається наданим лише з моменту фактичного передання коштів. Додана до позову копія квитанції LiqPay містить інформацію про переказ на картку НОМЕР_1 *56 без підтвердження, що власником даного карткового рахунку є він - ОСОБА_1 . Сам факт формування квитанції платіжним сервісом без підтвердження зарахування коштів на рахунок відповідача не свідчить про виконання кредитодавцем свого зобов?язання. Відтак, зазначає, що позивач не довів факту укладення договору, не довів отримання коштів ним, не довів, що номер телефону та номер картки належать Відповідачу, подав неналежні та недопустимі докази та заявив незаконні суми до стягнення, подвійне перевищення відсотків суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування». Просив відмовити у задоволенні позову повністю.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача - адвокат Чехун Ю.В. підтримала позовні вимоги з підстав наведених у ній, крім того Сторона позивача наголосила, що зазначаючи відповідачем у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам. Додатково пояснила, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
У судовому засіданні відповідач заперечив відносно задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Просив відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши відповідача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір №17.03.2023-00000225 від 17.03.2023 згідно з умовами якого відповідач шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору отримав грошові кошти в розмірі 6000, 00 гривень, які перераховано на рахунок №5375-41xx-xxxx-5056 (а.с.15).
Сторони погодили, що договір укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору підписання позичальником договору відбувається за допомогою одноразового ідентифікатора (кода).
Зазначений кредитний договір укладений у формі електронного документа з відповідним електронним підписом позичальника Т444 (а. с. 18).
Згідно з пунктом 6 заявки кредитного Договору (оферта) (кредитної лінії) №17.03.2023-00000225 від 17.03.2023 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 2,00% за кожен день (а. с.19).
Згідно з пунктом 3 заявки кредитного Договору (кредитної лінії) №17.03.2023-00000225 від 17.03.2023 строк кредитування 42 дні (а. с.19).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним Договором станом на день подання заяви 12 720,00 грн, що складаються з: 6000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6720,00 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.31-42).
Посилаючись на те, що ТОВ «Споживчий цетр» зарахувало кредитні кошти 17.03.2023 на суму 6000,00 грн на ім`я ОСОБА_1 на карту (маска картки НОМЕР_2 ), квитанція LIQPAY №2250495824 (а.с.21), а відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно з наданим позивачем розрахунком кредитна заборгованість відповідача станом на 19.01.2026 року складає 12 720,00 грн, з яких: 6 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6720,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Констатуючи даним судовим рішенням факт укладення кредитного договору, що доводиться доказами у справі, суд не може констатувати факт укладення цього договору саме зі ОСОБА_1 та факт зарахування коштів ОСОБА_1 , та відповідно, встановити факт наявності чи відсутності заборгованості за договором.
Так, на підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «Споживчий цетр» надано квитанцію LIQPAY №2250495824 про зарахування кредитних коштів 17.03.2023 на суму 6 000,00 грн на карту, емітентом якої є Приватбанк, маска картки НОМЕР_2 (а.с.21).
Разом з тим, вказаний доказ не підтверджує факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним.
Матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач володів або користувався банківською карткою НОМЕР_2 , даний номер не є повним.
Позивач також не просив суд витребувати ухвалою суду в емітента карти НОМЕР_1 *56 інформацію про факт зарахування коштів, дату зарахування коштів та їх суму.
Матеріали справи також не містять доказів про те, що номер телефона НОМЕР_3 , на який було надіслано смс-повідомлення про одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору – належить відповідачу ОСОБА_1 . 
Позивач не просив суд витребувати ухвалою суду в оператора мобільного зв`язку підтвердження цієї інформації. 
Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві.
Зазначений розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності підтвердження факту зарахування коштів на рахунок Відповідача не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт отримання саме відповідачем кредитних коштів, а тому суд позбавлений можливості перевірити видачу відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що обставини справи не підтверджені належними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, то позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 625,630, 631, 1054 ЦК України, статтями 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Рішення суду у загальному порядку може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.
Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні ім`я сторін:

Позивач: ТОВ «Споживчий центр», зареєстроване місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя:        Марія ОСТАП`ЮК