ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/9700/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання неправомірною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – позивач, ГУ ПФУ у Волинській області, Управління) звернулося із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач, Відділ ПВР) про визнання неправомірною та скасування постанови від 30.06.2026 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Новосада Олега Юрійовича у виконавчому провадженні №80544247 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з оскаржуваною постановою на ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити дії. 
Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рішення виконане добровільно, а факти та обставини, які б вказували на те, що рішення суду не виконане, відсутні. 
Зазначає, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі №140/13377/25 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2025 року перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду після набрання ним законної сили було виконано в добровільному порядку відповідно до покладених судом зобов`язань. Розмір пенсії вказаного пенсіонера у наслідок перерахунку пенсії на виконання рішення суду не змінився та становив 67889,29 грн.
Розрахункова величина для обчислення розмірів пенсій, які перевищують 10 прожиткових мінімум осіб, які втратили працездатність, становить 25950 грн. Розмір пенсії позивача з 01.01.2026 та надалі перевищує 25950,00 грн.
У даному випадку факти та обставини, які б вказували на те, що рішення суду виконане не правильно, відсутні. Державний виконавець не взяв до уваги пояснення і підтвердження виконання судового рішення.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою суду від 29.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.23). 
Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.
Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання учасники справи не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 у справі №140/13377/25 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії позов задоволено. Суд, зокрема, зобов`язав ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01.10.2025 перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальний розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішення суду набрало законної сили 31.01.2026.
17.03.2026 Волинський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист №1656/2026 у справі №140/13377/25 про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити (з урахуванням раніше виплачених сум) перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальний розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
19.03.2026 головним державним виконавцем Відділу ПВР Новосадом О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80544247 з виконання виконавчого листа №1656/2023, виданого Волинським окружним адміністративним судом 17.03.2026. 
21.05.2026 головний державний виконавець Відділу ПВР Новосад О.Ю. виніс вимогу у виконавчому провадженні №80544247, якою вимагав терміново вжити вичерпних заходів щодо виконання рішень суду та надати вичерпну інформацію про стан виконання вищевказаного рішення суду (з наданням відповідного розрахунку) (а.с.19).
ГУ ПФУ у Волинській області листом від 27.05.2026 за №0300-0501-8/42420 повідомило відповідача про те, що рішення виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження. Заборгованість на виконання рішення суду від 31.12.2025 у справі №140/13377/25 відсутня. Рішення суду виконано в межах покладених зобов`язань (а.с.17).
30.06.2026 відповідач виніс постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області у розмірі 5100 грн у зв`язку з неналежними заходами, які вчинені боржником на невиконання рішення суду (а.с.14), яку позивач оскаржив в судовому порядку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». 
Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин першої – третьої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення Закону №1404-VIII, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 та враховується судом при вирішенні даного спору.
Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи постанову про накладення штрафу від 30.06.2026, відповідач виходив з того, що ГУ ПФУ у Волинській області рішення суду не виконується в повному обсязі, а саме: виплата розміру пенсії залишається обмеженою її розміром. Виконавець встановив, що розмір пенсії становить 89357,44 грн, а ОСОБА_1 отримує пенсійну виплату в сумі 67889,29 грн (а.с.14).
Перевіряючи фактичне виконання позивачем рішення суду та наявність правових підстав для накладення на нього штрафу за невиконання рішення суду, суд враховує, що з 01.01.2025 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-ІХ (далі - Закон №4059-ІХ).
Статтею 46 Закону №4059-ІХ установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року №379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 46 Закону №4059-ІХ Кабінетом Міністрів України 03.01.2025 прийнято постанову №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», яка набрала чинності 03.01.2025 та застосовується з 01.01.2025 (далі – Постанова №1).
Пунктом 1 Постанови №1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. №379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас 03.12.2025 прийнято Закон України №4695-IX «Про Державний бюджет на 2026 рік», статтею 30 якого установлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану в Україні пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року №379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання Закону №4695-IX 30.12.2025 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» (далі – Постанова №1778), яка застосовується з 01.01.2026.
Відповідно до пункту 1 Постанови №1778, для тієї частини пенсійних виплат, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановлюються коефіцієнти до відповідних сум перевищення: від 10 до 11 прожиткових мінімумів - 0,5, від 11 до 13 прожиткових мінімумів - 0,4, від 13 до 17 прожиткових мінімумів - 0,3, від 17 до 21 прожиткових мінімумів 0,2. Для виплат, які перевищують 21 розмір прожиткового мінімуму, встановлено коефіцієнт 0,1.
Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 та статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої 27, абзацу другого частини першої статті 28 та статті 29 статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Як вбачається з розпоряджень пенсійного органу про перерахунок пенсії ОСОБА_1 (а.с.13, 15-16), при визначенні пенсійної виплати позивачем застосовано понижуючі коефіцієнти у 2025 році згідно з Постановою №1 та з 01.01.2026 відповідно до вимог Постанови №1778. 
Правомірність застосування пенсійним органом понижуючих коефіцієнтів до пенсійної виплати не була предметом судового спору в межах справи №140/13377/25.
Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 у судовому порядку не оскаржувалося застосування до його пенсійної виплати коефіцієнтів пониження, передбачених Постановами № 1 та № 1778, відповідне зменшення розміру пенсії є наслідком застосування чинних нормативно-правових актів, а не невиконанням ГУ ПФУ у Волинській області рішення суду. За таких обставин сам по собі факт виплати пенсії у меншому розмірі, ніж нарахований, не може безумовно свідчити про неналежне виконання судового рішення.
Водночас державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову від 30.06.2026, не встановив та не надав належної оцінки причинам, з яких пенсія ОСОБА_1 виплачується не в повному обсязі, зокрема не врахував застосування коефіцієнтів пониження, які безпосередньо впливають на її розмір. Не з`ясувавши зазначених обставин, державний виконавець дійшов передчасного висновку про наявність у діях боржника ознак невиконання судового рішення та, як наслідок, про наявність правових підстав для накладення штрафу.
Отже, оскаржувана постанова від 30.06.2026 прийнята без повного та всебічного з`ясування обставин виконання судового рішення, а висновок державного виконавця про наявність підстав для застосування до боржника штрафних санкцій є передчасним та таким, що не ґрунтується на належно встановлених фактичних обставинах.
Відтак, суд вважає, що в даному випадку постанова від 30.06.2026 про накладення штрафу з підстав, зазначених у ній, прийнята протиправно та підлягає скасуванню.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів правомірність спірної постанови, факт порушення прав позивача знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.
Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Новосада Олега Юрійовича від 30.06.2026 у виконавчому провадженні №80544247 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 5100 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту підписання судового рішення суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м.Луцьк, Київський м-н, 6, код ЄДРПОУ 13358826);
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (43016, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Володимирська, 1, код ЄДРПОУ 45813957).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій