МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2026 р. | № 400/1525/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача | Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,м. Миколаїв,54005, вул. Адміральська, 20,м. Миколаїв,54001

про | визнання протиправним рішення від 17.07.2025 року № 45/105 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Миколаївської міської ради (далі – відповідач), в якій вона просить суд:
визнати протиправним рішення Миколаївської міської ради від 17.07.2025 № 45/105 «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (кадастровий номер 4810136300:03:033:0020) в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (забудована земельна ділянка);
зобов`язати Миколаївську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натypi (на місцевості) для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд розташованої за адресою : АДРЕСА_2 та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 4810136300:03:033:0020.
ІІ. Виклад позицій учасників справи
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку з усіма господарськими та побутовими спорудженнями за адресою АДРЕСА_2 . На її замовлення виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натypi (на місцевості) для будівництва i обслуговування зазначеного житлового будинку. Позивач звернулась до Миколаївської міської ради для передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером 4810136300:03:033:0020, площею 0.0454 га для обслуговування житлового будинку. За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації та передачі їй у власність вказаної земельної ділянки Миколаївською міською радою 17.07.2025 року було прийнято рішення № 45/105 «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (кадастровий номер 4810136300:03:033:0020) в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (забудована земельна ділянка)., господарських будівель i споруд. розташованої за адресою : АДРЕСА_2 ». Рішення мотивовано тим, що згідно з Генеральним планом міста Миколаєва дана земельна ділянка належить до території складів та баз проєктного стану. Позивачка з таким рішенням не погоджується і зазначає, що її земельна ділянка вже є забудованою, тобто фактично раніше переданою в користування, тому не може не відповідати вимогам Генерального плану міста та містобудівної документації.
Відповідач проти позову заперечив, у відзиві зазначив, що підставою для відмови стала невідповідність положень технічної документації із землеустрою вимогам містобудівної документації, що прямо передбачено частиною восьмою статті 186 Земельного кодексу України. Відповідач зауважує, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Таким чином, відповідно до Генерального плану міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 18.06.2009 № 35/18 «Про затвердження Генерального плану міста Миколаєва» зазначена земельна ділянка з кадастровим номером 4810136300:03:033:0020 за адресою: АДРЕСА_2 належить до території складів та баз (проєктний стан), що підтверджується висновками департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 11.07.2024 № 23954/12.01-24/24-2, від 08.08.2024 № 28843/12.01- 24/24-2, та від 06.03.2025 №13052/12.02.18/25-2. Відповідач стверджує, що за встановлених обставин Миколаївська міська рада мала єдиний правомірний варіант поведінки, а саме — відмовити у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.
Інших заяв по суті до суду не надійшло.
ІІІ. Рух справи.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.02.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 27.02.2026 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено строки для подання сторонами заяв по суті. 
Справу розглянуто в письмовому провадженні.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом
Позивачка є власницею цілого житлового будинку з усіма господарськими та побутовими спорудженнями за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 345414741 від 06.09.2023 р. право власності набуто на підставі договору купівлі-продажу цілого житлового будинку від 27.11.2001, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барсковою Л.Є.
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за вказаною адресою, нерухоме майно позивача складається з житлового будинку літ. А-1 (1959 року спорудження), літньої кухні літ. В – 1972 року спорудження, сараї літ. Г та Ж. – 1982 року спорудження.
На замовлення позивача в 2024 році ФОП ОСОБА_2 було виготовлено «Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натypi (на місцевості) для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд розташованої за адресою : АДРЕСА_2 ». В результаті в Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельну ділянку за адресою : АДРЕСА_2 та присвоєно кадастровий номер 4810136300:03:033:0020. Відповідно до вказаної технічної документації земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови з цільовим призначенням відповідно до кваліфікатору - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а площа земельної ділянки складає 0.0454 га.
Позивач звернулась до Миколаївської міської ради для передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером 4810136300:03:033:0020, площею 0.0454 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 . 
Миколаївська міська рада 17 липня 2025 прийняла рішення № 45/105 «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (кадастровий номер 4810136300:03:033:0020) в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (забудована земельна ділянка)», за змістом якого розглянувши звернення громадянки ОСОБА_1 , дозвільну справу від 05.03.2025 № 19.04- 06/10350/2025, містобудівну документацію м. Миколаєва, наявну земельно-кадастрову інформацію, рекомендації постійної комісії міської ради з питань екології, природокористування, просторового розвитку, містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин, керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України, Водним кодексом України, Законами України «Про землеустрій», «Про місцеве самоврядування в Україні», міська рада, вирішила:
1. Відмовити у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 454 кв.м (кадастровий номер 4810136300:03:033:0020) в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (забудована земельна ділянка). 
1.1. Відмовити громадянці ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки (кадастровий номер 4810136300:03:033:0020) площею 454 кв.м, з цільовим призначенням згідно з класифікатором видів цільового призначення земельних ділянок: 02.01 – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 , відповідно до висновків департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 11.07.2024 № 23954/12.01-24/24-2 та від 08.08.2024 № 28843/12.01-24/24-2, та від 06.03.2025 №13052/12.02.18/25-2. 
Підстава: невідповідність положень технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вимогам містобудівної документації (частина 8 статті 186 Земельного кодексу України), а саме: згідно з Генеральним планом міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 18.06.2009 № 35/18, дана земельна ділянка належить до території складів та баз проєктного стану, що підтверджено висновками департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 11.07.2024 № 23954/12.01-24/24-2 та від 08.08.2024 № 28843/12.01-24/24-2, та від 06.03.2025 №13052/12.02.18/25-2.
Вважаючи рішення № 45/105 від 17.07.2025 протиправним, позивачка звернулась до суду.
V. Джерела права
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до частин 1-3 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.
Частина 1-2 статті 118 ЗК України передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.
Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 186-1 ЗК України).
Згідно із частиною 2 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташований об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури.
Відповідно до частини 4 статті 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.
Згідно з частиною 5 статті 186-1 ЗК України Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Частиною шостою статті 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Згідно із частиною 8 статті 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).
Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.
Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.
Такими чином, відмова у погодженні проекту землеустрою можлива виключно з підстав його невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації та у зв`язку із неусуненням недоліків, на які було наголошено у попередньому висновку.
VІ. Оцінка суду
Як вбачається із матеріалів справи, позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями з 2001 року. При цьому, житловий будинок і господарські будівлі побудовані в період з 1959 по 1982 роки.
В 2024 році позивачка замовила у ФОП ОСОБА_2 розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натypi (на місцевості) для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд розташованої за адресою : АДРЕСА_2 . Позивач розроблений проект подала на погодження до Департаменту містобудування та землекористування Миколаївської міської ради. Позивач просила передати їй у власність земельну ділянку з кадастровим номером 4810136300:03:033:0020, площею 0.0454 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .
Суд зауважує, що площа земельної ділянки кадастровий номер 4810136300:03:033:0020 не перевищує передбачений п. г) ч. 2 ст. 121 ЗК України розмір, в межах якого безкоштовно надається земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зазначене не є спірним між сторонами.
Натомість, причиною відмови відповідача у погодженні проекту землеустрою і передачі земельної ділянки у власність позивачки є невідповідність положень технічної документації із землеустрою вимогам містобудівної документації. Відповідач стверджує, що за Генеральним планом міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 18.06.2009 № 35/18 дана земельна ділянка належить до території складів та баз проєктного стану.
Так, в підтвердження зазначеного, відповідач надав суду лише лінк на інтернет сторінку з Генеральним планом міста Миколаєва. 
Проте, суд наголошує, що Генеральний план не є беззаперечним доказом того, що земельна ділянка кадастровий номер 4810136300:03:033:0020 належить до території складів та баз проєктного стану.
Разом з тим, відповідно до витягу НВ-4600557712024 від 01.07.2024 з Державного земельного кадастру земельна ділянка кадастровий номер 4810136300:03:033:0020 відноситься до категорії «Землі житлової та громадської забудови».
Крім того, суд зазначає, що жодних доказів самовільної побудови на земельній ділянці № 4810136300:03:033:0020 житлового будинку і господарських будівель відповідачем не надано.
Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що зазначені житлова і допоміжні будівлі існують на земельній ділянці впродовж тривалого часу і право власності на них зареєстровано у встановленому державою Україна порядку. Відтак, і земельна ділянка 4810136300:03:033:0020 використовувалась для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, тобто як присадибна ділянка.
Суд погоджується з позивачем, що за таких обставин може йтись про зміну органом місцевого самоврядування цільового призначення земельної ділянки вже після того, як на ній легально побудовано житловий будинок. 
Проте, на думку суду, така зміна не може бути підставою для позбавлення позивачки права на приватизацію земельної ділянки під належним їй житловим будинком і господарським спорудами.
Правовою підставою для такого висновку є, зокрема, стаття 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за якою зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення обмежень у використанні земель, а також припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки незалежно від того, чи належить цей вид до переліку видів цільового призначення, встановлення яких є можливим у межах такої зони. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства. Обмеження щодо передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним або юридичним особам, визначені цією частиною, не поширюються на випадки: розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи. 
Відтак, суд висновує, що спірне рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою і передачі земельної ділянки у власність прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення і без дотримання принципу пропорційності.
Отже, таке рішення підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги зобов`язати Миколаївську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натypi (на місцевості) для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд розташованої за адресою : АДРЕСА_2 та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 4810136300:03:033:0020, суд зазначає таке.
Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 245 КАС України, відповідно до пункту 4 частини 2 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Беручи до уваги ту обставину, що в межах цієї справи було розглянуто лише питання правомірності відмови відповідача, а не виконання всіх умов щодо передачі земельної ділянки у власність (зокрема, суд не встановлював, чи не є право позивачки на приватизацію вже реалізованим), суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача про погодження проекту землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натypi (на місцевості) для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд розташованої за адресою : АДРЕСА_2 та передання у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 4810136300:03:033:0020 із урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. 
З огляду на викладене, суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача погодити проєкт землеустрою і передати земельну ділянку у власність.
VІІ. Висновки суду
Згідно із частинами першою-другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача та кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
VІІІ. Розподіл судових витрат
Оскільки суд частково задовольнив позов до суб`єкта владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20,м. Миколаїв,54005 ЄДРПОУ 26565573) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним рішення Миколаївської міської ради від 17.07.2025 № 45/105 «Про відмову у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (кадастровий номер 4810136300:03:033:0020) в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність громадянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (забудована земельна ділянка).
3.Зобов`язати Миколаївську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натypi (на місцевості) для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд розташованої за адресою : АДРЕСА_2 та передання у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 4810136300:03:033:0020 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
4. В іншій частині позову відмовити.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської міської рада (вул. Адміральська, 20,м. Миколаїв,54005 ЄДРПОУ 26565573) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп) грн

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко