КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
Справа №133/1114/26
11.09.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді – Дем`янової Ж.М.,
за участі секретаря судового засідання – Бірюкової Т.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Стислий виклад позицій учасників справи.
До суду 31.03.2026 надійшла позовна заява від ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування поданого позову ТОВ «Споживчий центр» зазначено про те, що між ним та ОСОБА_1 27.11.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 27.11.2024-100000988, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 3000,00 грн строком на 155 днів, з датою повернення кредиту 30.04.2025.
Відповідно до умов кредитного договору процентна ставка «Стандарт» є фіксованою та незмінною і становить 1 % за кожен день користування кредитом протягом перших трьох чергових періодів, а процентна ставка «Економ» становить 0,5 % за кожен день користування кредитом протягом наступних чергових періодів. Договором також передбачено комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 270,00 грн, комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 270,00 грн у кожному з двох чергових періодів, а також неустойку за кожен день невиконання або неналежного виконання зобов`язань.
Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії та неустойку у випадках та розмірах, передбачених договором.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та 27.11.2024 надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів.
В свою чергу, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на момент звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 9030,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн, за процентами – 3720,00 грн, комісією, пов`язаною з наданням кредиту, – 270,00 грн, додатковою комісією за обслуговування кредитної заборгованості – 540,00 грн та неустойкою – 1500,00 грн.
Позивач вказує, що відповідач продовжує ухилятися від належного виконання взятих на себе зобов`язань та не погашає утворену заборгованість, що порушує права та законні інтереси ТОВ «Споживчий центр» і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відомостей про позицію відповідача щодо заявлених позовних вимог у матеріалах справи не наведено.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 08.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.
У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористався. На його адресу направлявся рекомендований лист з повідомленням, який відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було вручено 12.08.2026.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.
У ситуації, що розглядається, суд прийшов до висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 27.11.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 27.11.2024-100000988.
Указаний Договір укладено шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якого є Заявка на укладення кредитного договору, та наданням позичальником Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору.
Згідно з умовами кредитного договору № 27.11.2024-100000988 від 27.11.2024 ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн строком на 155 днів, з датою повернення кредиту 30.04.2025.
Відповідно до умов кредитного договору процентна ставка є фіксованою. Стандартна фіксована процентна ставка становить 1 % за один день користування кредитом протягом перших трьох періодів, а економна фіксована процентна ставка становить 0,5 % за один день користування кредитом протягом наступних періодів.
Умовами Договору також передбачено комісію, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 270,00 грн, а також комісію за обслуговування кредиту в розмірі 270,00 грн у кожному з двох наступних періодів, загалом 540,00 грн.
Крім того, Договором передбачено відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у вигляді неустойки (штрафної санкції) у розмірі 45,00 грн за кожний день невиконання або несвоєчасного виконання відповідного зобов`язання.
Вказані умови передбачені та погоджені відповідачем у Паспорті споживчого кредиту, Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявці на укладення кредитного договору та Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору.
Згідно з умовами Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії та інші платежі, передбачені Договором.
Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності.
Договором також визначено порядок надання та погашення кредиту, відповідно до якого кредитні кошти надаються шляхом їх перерахування на платіжну картку позичальника.
Договором передбачено, що він набирає чинності з дати отримання кредитодавцем в інформаційній системі відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону, вказаний під час реєстрації.
Під час укладення кредитного договору ОСОБА_1 пройдено ідентифікацію за допомогою системи BankID, а документи, необхідні для укладення Договору, підписано в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого відповідачу на номер мобільного телефону, зазначений ним під час реєстрації.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн, які перераховано на платіжну картку відповідача, що підтверджується інформаційним повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 1-2403 від 24.03.2026 про здійснення відповідного переказу коштів від 27.11.2024.
Таким чином, судом встановлено факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо надання відповідачу кредитних коштів.
У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти, комісії та інші платежі відповідно до умов Договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав та у встановлений Договором строк кредитні кошти у повному обсязі не повернув.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачем заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не погашено.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 27.11.2024-100000988 від 27.11.2024, становить 9030,00 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн, процентами за користування кредитом – 3720,00 грн, комісією, пов`язаною з наданням кредиту, – 270,00 грн, комісією за обслуговування кредиту – 540,00 грн та неустойкою – 1500,00 грн.
Отже, судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини з приводу укладення та виконання кредитного договору, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у кредит, а відповідач зобов`язався повернути отриману суму кредиту та сплатити передбачені договором платежі, зокрема проценти, комісії та неустойку.
Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо повернення кредитних коштів та здійснення інших платежів, передбачених кредитним договором.
Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 27.11.2024 шляхом підписання Заявки та Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 27.11.2024-100000988.
ОСОБА_1 у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погоджено із позивачем та підписано одноразовим ідентифікатором Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на укладення кредитного договору та Відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) Договору № 27.11.2024-100000988 від 27.11.2024.
Підписанням Договору сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки, комісії, порядок здійснення платежів, відповідальність за порушення зобов`язань, а також інші істотні умови кредитування.
Положення Договору відповідають законодавчо закріпленим вимогам, що ставляться до договорів споживчого кредитування.
За вказаним договором позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн, які були перераховані ТОВ «Споживчий центр» на платіжну картку відповідача, що підтверджується інформаційним повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 1-2403 від 24.03.2026 про здійснення відповідного переказу коштів від 27.11.2024.
Таким чином, судом встановлено факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо надання відповідачу кредитних коштів.
У свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти, комісії та інші платежі відповідно до умов Договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 27.11.2024-100000988 від 27.11.2024 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у загальному розмірі 9030,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн, процентами за користування кредитом – 3720,00 грн, комісією, пов`язаною з наданням кредиту, – 270,00 грн, комісією за обслуговування кредиту – 540,00 грн та неустойкою – 1500,00 грн.
Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору від 27.11.2024 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, передбаченим законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Суд дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами факту неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору та наявність у нього заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та передбаченими договором комісіями.
Зміст наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 27.11.2024-100000988 від 27.11.2024 підтверджує розмір фактично отриманої позичальником суми кредиту та розмір нарахованих відповідно до умов договору процентів і комісій.
Відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, укладення кредитного договору, його умов, достовірності наданого позивачем розрахунку або погашення заборгованості у заявленому до стягнення розмірі.
При ухваленні рішення суд враховує те, що основними економіко-правовими характеристиками кредиту є строковість, зворотність та платність. За відсутності хоча б однієї з цих ознак договірні відносини між сторонами не можуть вважатися відносинами кредиту. Відтак, у кредитних правовідносинах проценти є платою за користування коштами, а обов`язок позичальника сплатити проценти є елементом конструкції кредитного зобов`язання.
З письмових доказів, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, вбачається, що між сторонами виникли саме кредитні правовідносини, а тому до стягнення підлягає як сума отриманого кредиту, так і проценти, які підлягають сплаті за користування ним відповідно до погоджених сторонами умов Договору.
Розрахунок розміру процентів, які підлягають до стягнення, відповідає умовам кредитного договору, погодженим відповідачем при його укладенні та зафіксованим у документах, що становлять його зміст.
Щодо комісій суд зазначає, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 270,00 грн, а також комісії за обслуговування кредиту в розмірі 270,00 грн у кожному з двох наступних періодів, загалом 540,00 грн.
Зазначені умови були погоджені сторонами під час укладення договору, а розмір комісій, заявлений позивачем до стягнення, становить загалом 810,00 грн.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісіями, передбаченими умовами кредитного договору.
Щодо стягнення неустойки.
Відповідно до позову ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з відповідача неустойку за кредитним договором у розмірі 1500,00 грн.
За статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Разом із тим, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено спеціальне правове регулювання наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами у період дії в Україні воєнного стану.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Також зазначеною нормою встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, невиконання або часткового виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.
На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними.
З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України суд доходить висновку, що на кредитний договір, укладений між сторонами у цій справі, поширюється дія зазначеної норми, а відтак відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договором, нарахованої у період дії в Україні воєнного стану.
При цьому сам факт погодження сторонами умови договору про сплату неустойки не усуває застосування спеціальної норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яка встановлює звільнення позичальника від такого обов`язку.
Отже, вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 неустойки у розмірі 1500,00 грн задоволенню не підлягає.
Доводи позивача щодо наявності у нього права на стягнення неустойки за кредитним договором не спростовують дії спеціальної норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та не є підставою для задоволення відповідної позовної вимоги.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у правовідносинах із ОСОБА_1 , а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 27.11.2024-100000988 від 27.11.2024 у загальному розмірі 7530,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн, процентами за користування кредитом у розмірі 3720,00 грн, комісією, пов`язаною з наданням кредиту, у розмірі 270,00 грн та комісією за обслуговування кредиту у розмірі 540,00 грн.
Водночас у задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки у розмірі 1500,00 грн слід відмовити.
Розподіл судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Споживчий центр» сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Оскільки позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 задоволено частково, а саме на 7530,00 грн із заявлених 9030,00 грн, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2220 грн 14 коп.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, статтями 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд,-
ухвалив:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 27.11.2024-100000988 від 27 листопада 2024 року в розмірі 7530 (сім тисяч п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок, яка складається з:
-3000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту;
-3720,00 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом;
-270,00 грн – комісія, пов`язана з наданням кредиту;
-540,00 грн – комісія за обслуговування кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2220 (дві тисячі двісті двадцять) гривень 14 копійок.
У задоволенні позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 14.09.2026.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Жанна ДЕМ`ЯНОВА