| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/11142/17 Суддя (судді) першої інстанції: М.Я. САВОНЮК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Вівдиченко Т.Р., Кузьмишиної О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Експериментально-механічний завод "Металіст" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Експериментально-механічний завод "Металіст" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Експерементально-механічний завод «Металіст» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просить суд:
- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №25921303 від 10 липня 2017 року ГУ ДФС у м. Києві, про зобов`язання сплатити заборгованість сплати штрафу та пені в розмірі 372 395,73 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що спірним рішенням до Товариства застосовано штраф за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.08.2013 до 18.03.2015 у розмірі 134 027,12 грн, за період з 21.01.2015 до 21.12.2016 у розмірі 138 421,26 грн. Крім цього, нараховано пеню у розмірі 99 947,35 грн. Разом з тим, у рішенні не вказано суму несплаченого єдиного внеску, з урахуванням якої проведено розрахунок штрафних санкцій та періоди несплати.
Позивач припускає, що під сумою недоплати мається на увазі неоплачена сума штрафних санкцій та пені в розмірі 89 703,59 грн, застосованих до Товариства Управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва згідно рішення №2543 від 10.06.2013 «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску» за період з 21.01.2013 по 24.05.2013. Вказане рішення Товариство оскаржило в адміністративному та судовому порядках. При цьому, фінансові санкції та нарахована пеня за несплату (неперерахування) або своєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску згідно Рішення №2543 не підлягали оплаті, у зв`язку з їх оскарженням, тому і факт порушення Товариством строків сплати відсутній.
Позивач зауважує, що спірне рішення №25921303 від 10 липня 2017 року було оскаржено в досудовому порядку, однак рішенням Державної фіскальної служби України від 22 серпня 2017 року рішення Головного управління ДФС у м. Києві №25921303 від 10 липня 2017 року залишено без змін, а скарга без задоволення.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 травня 2026 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представником Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 р. по справі №826/11142/17, яким відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення; винести постанову про скасування Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 0025921303 від 10 липня 2017 року ГУ ДФС у м. Києві, про зобов`язання сплатити заборгованість зі сплати штрафу та пені в розмірі 372 395,73 грн (триста сімдесят дві тисячі триста дев`яносто п`ять гривень 73 коп.); судові витрати покласти на відповідача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт зазначає про те, що за періоди липень-грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-листопад 2016 року ним не порушено норми ст. 9 Закону № 2464 щодо строку сплати єдиного внеску. Застосовні фінансові санкції та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску згідно Рішення № 2543 не підлягали оплаті, у зв`язку із їх оскарженням в адміністративному (до Головного управлінні пенсійного фонду м. Києва та Пенсійного Фонду України) та судовому порядку (до Окружного Адміністративного суду м. Києва, до Київського апеляційного адміністративного суду та до Вищого адміністративного суду України справа №826/13125/13-а). Тому згідно порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 452, який діяв на час оскарження Рішення № 2543 та втратив чиніть 23.02.2016, а саме пунктом 1.8 – «У разі оскарження вимоги або рішення про накладення штрафу в терміни, встановлені цим Порядком, нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду». Згідно порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2015 № 1124 (надалі – Порядок № 1124), який діяв станом на дату подання позовної заяви, а саме п. 8 – «У разі оскарження вимоги або рішення про накладення штрафу в терміни, встановлені цим Порядком, нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до контролюючого органу або позову до суду».
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2026 року та від 12 серпня 2026 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
22 липня 2026 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, згідно відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «Експерементально-механічний завод «Металіст» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку за адресою: 04209, місто Київ, вул. Лебединська, будинок 4.
Рішенням Головного управління ДФС у м. Києві №25921303 від 10.07.2017 застосовано до позивача штраф за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 134027,12 грн (10% до 01.01.2015) за період з 21.08.2013 до 18.03.2015, 138421,26 грн (20% з 01.01.2015) за період з 21.01.2015 до 21.12.2016 та раховано пеню у розмірі 99947,35 грн (0,1% від суми недоїмки).
Не погодившись зі спірним рішенням №25921303 від 10.07.2017 позивач 21.07.2017 оскаржив його до Державної фіскальної служби України.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 22.08.2017 №18745/6/99-99-11-02-02-25 скарга залишена без задоволення, а оспорюване рішення відповідача без змін. Вказано, що скаржником порушено норми статті 9 Закону №2464-VI, а саме єдиний внесок за липень – грудень 2013 року, січень-грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-листопад 2016 року сплачено з порушенням встановленого Законом строку.
Згідно облікових відомостей із інтегрованої картки платника (ІКП) за 2014-2016 роки на початок 2013 року у позивача була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 313 937,77 грн, погашення якої у повному обсязі здійснено 18.10.2013. Надалі обліковано заборгованість зі сплати єдиного внеску за періоди з 21.10.2013 по 17.11.2016 та з 21.11.2016 по 21.12.2016.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач несвоєчасно сплачував єдиний внесок, відтак контролюючим органом обґрунтовано та правомірно застосовано до нього спірним рішенням штраф за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.08.2013 до 18.03.2015 у розмірі 134027,12 грн (10%), за період з 21.01.2015 до 21.12.2016 у розмірі 138421,26 грн (20%) та нараховано пеню у сумі 99947,35 грн (0,1% від суми недоїмки).
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI).
Згідно з частиною 2 статті 8 та статті 12 Закону №2464-VI єдиний внесок не входить до системи оподаткування.
За приписами частини 1 статті 8 Закону №2464-VI розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частинами 5-6 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Сплата єдиного внеску згідно з договорами про добровільну участь особами, зазначеними в абзаці п`ятому частини першої статті 10 цього Закону (з числа осіб, які працюють або постійно проживають за межами України), та у випадках, передбачених частиною дев`ятою статті 10 цього Закону, в іноземній валюті здійснюється на поточний рахунок органу доходів і зборів, відкритий в уповноваженому банку України.
Кошти єдиного внеску, що надійшли в іноземній валюті, після її продажу за курсом продажу безготівкової іноземної валюти за гривні та утримання уповноваженим банком комісійної винагороди за здійснення операції з продажу іноземної валюти зараховуються на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Облік єдиного внеску, сплаченого в іноземній валюті, та внесення відомостей до Державного реєстру здійснюються у гривнях органами доходів і зборів за місцем реєстрації (останнім місцем проживання) громадянина в Україні на підставі копій платіжних документів, що підтверджують сплату єдиного внеску.
Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску;
Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Розрахункове обслуговування органу доходів і зборів здійснюється відповідно до умов договорів між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, і власниками рахунків.
Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Згідно з частиною 11 статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч. 6 ст. 25 Закону №2464-VI).
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються: фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону №2464-VI).
Відповідно до частини 10 статті 25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI (в ред. до 1 січня 2015 року) було передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Пунктом 2 частини 11 статті 25 (з 1 січня 2015 року) передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Відповідно до частини 13 статті 25 Закону №2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.
Частиною 14 статті 25 Закону №2464-VI встановлено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.
Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.
Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (далі - Інструкція №449, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 1 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Положеннями підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.
Відповідно до пункту 9 розділу VII Інструкції №449 оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення вищим органом доходів і зборів або судом рішення у справі.
Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату боргу (недоїмки), якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми боргу (недоїмки).
Пунктом 10 розділу VII Інструкція №449 встановлено, що рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів є виконавчим документом.
З аналізу викладених правових норм вбачається, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірах визначених Законом, а на суму недоїмки нараховується пеня за кожний день прострочення платежу. При цьому розрахунок фінансової санкції за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
У справі, що розглядається, відповідно до облікових відомостей із інтегрованої картки платника податків за 2014-2016 роки на початок 2013 року у позивача була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 313 937,77 грн, погашення якої у повному обсязі здійснено 18.10.2013. Надалі, обліковано заборгованість зі сплати єдиного внеску за періоди з 21.10.2013 по 17.11.2016 та з 21.11.2016 по 21.12.2016.
Відповідно до відомостей про стан розрахунків зі сплати єдиного внеску з Особистого електронного кабінету платника за 2013-2018 роки у період з 31.12.2012 до 18.10.2013, з 21.10.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 30.12.2015, з 01.01.2016 по 17.11.2016 та з 21.11.2016 по 21.12.2016 сальдо розрахунків з бюджетом Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» є від`ємним, що вказує на наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та, у свою чергу, відповідає наданим відповідачем відомостям з ІКП.
Виходячи із вимог Закону №2464-VI, Інструкції №449 за наявності заборгованості по сплаті ЄСВ, контролюючий орган мав право винести рішення про застосування до Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (додаток 12 до Інструкції №449).
Надаючи оцінку доводам апелянта щодо розрахунків нарахування штрафної санкції та пені, колегія суддів враховує наступне.
За змістом пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 10% та 20 % є фіксованими сумами, що обраховуються від суми не сплаченого (не перерахованого) або несвоєчасно сплаченого (несвоєчасно перерахованого) єдиного внеску.
Тобто, сума штрафу не залежить від кількості днів прострочення сплати єдиного внеску, у той час коли, пеня нараховується з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Матеріали справи містять розрахунки нарахування позивачу штрафної санкції та пені, у яких зазначено дату нарахування єдиного внеску, дату операції (період з 2013 по 2016 роки), розмір штрафної санкції, період нарахування пені та суму нарахованої пені.
При цьому, такі розрахунки містять розмір нарахованої пені в розрізі кожного періоду несплати єдиного внеску, та відповідно розмір нарахованої штрафної санкції, а тому дозволяють достовірно виокремити суму нарахованих позивачу штрафних санкцій та пені у розрізі періодів, в яких було вчинене правопорушення.
Враховуючи несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску, контролюючим органом обґрунтовано та правомірно застосовано до нього спірним рішенням штраф за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.08.2013 до 18.03.2015 у розмірі 134027,12 грн (10%), за період з 21.01.2015 до 21.12.2016 у розмірі 138421,26 грн (20%) та нараховано пеню у сумі 99947,35 грн (0,1% від суми недоїмки).
Зі змісту рішення №25921303 від 10 липня 2017 року вбачається, що таке прийнято та оформлено за типовою формою, визначеною додатком 12 до Інструкції №449 та містить усі обов`язкові відомості. При цьому, у даному випадку сам по собі виклад інформації у стандартизованому форматі не свідчить про відсутність у рішенні необхідних даних чи його необґрунтованість.
Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено розрахунок суми штрафних санкцій та пені, який містить деталізацію нарахувань, у тому числі щодо розміру заборгованості та періодів її виникнення. Вказаний розрахунок узгоджується з іншими доказами у справі та підтверджує факт наявності у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску, що, у свою чергу, є підставою для застосування відповідних санкцій.
Надаючи оцінку доводам апелянта щодо оскарження в адміністративному та судовому порядку рішення №2543 від 10 червня 2013 року про нарахування штрафних санкцій та пені в розмірі 89 703,59 грн, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2013 року у справі № 826/13125/13-а у задоволені адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Експериментально-механічний завод «Металіст»» до Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва про скасування рішення №2543 від 10 червня 2013 року відмовлено повністю.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Експериментально-механічний завод «Металіст» залишено без задоволення. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2013 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Експериментально-механічний завод «Металіст» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року.
Наведене свідчить про те, що рішення №2543 від 10 червня 2013 року про нарахування штрафних санкцій та пені в розмірі 89 703,59 грн, як індивідуальний акт, є чинним з дати його прийняття.
Керуючись наведеним, відсутні підстави вважати, що податковий орган безпідставно включив їх до розрахунку штрафних санкцій.
Суд також враховує, що у разі адміністративного чи судового оскарження рішень контролюючого органу, саме по собі таке оскарження не припиняє обов`язку платника зі сплати єдиного внеску, якщо інше прямо не встановлено законом або відповідним рішенням суду.
Після завершення процедури оскарження та прийняття остаточного рішення контролюючим органом або судом, у випадку залишення нарахувань без змін, сума недоїмки з єдиного внеску підлягає відображенню в обліку платника як узгоджене зобов`язання та, у разі її несплати, вважається заборгованістю, на яку нараховуються штрафні санкції та пеня у порядку, визначеному законом.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення №25921303 від 10 липня 2017 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, та відсутність достатніх правових підстав для його скасування.
Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з його висновками.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Експериментально-механічний завод "Металіст" залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: Т.Р. Вівдиченко 

О.М. Кузьмишина