Справа №587/462/26
Провадження №2/592/1566/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 липня 2026 року          м.Суми   
Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., представника позивача Стегнія А.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Рясного В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В:
Позиція сторін у справі.
ОСОБА_2 через свого представника-адвоката Стегній А.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Сумського районного суду Сумської області від 24.06.2025 року на користь відповідачки на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, а саме зменшити розмір аліментів на доньку у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що, з позивача за судовим наказом Сумського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2018 року з позивача також стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі частини від усіх видів заробітку і загальне стягнення становить частину його доходу, а тому просить зменшити розмір аліментів на доньку.
Від представника відповідачки надійшов відзив, де зазначено, що з позовними вимогами не згодні і просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем жодним чином не доведено будь-яких суттєвих причин, відповідно до яких суд має зменшити розмір аліментів на утримання доньки, а факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Наявність двох виконавчих проваджень не є підставою для зменшення розміру аліментів. 
Від представника позивача-адвоката Стегнія А.М. надійшла відповідь на відзив, якою на вимогах позову наполягає та просив задовольнити.
Процесуальні дії суду.
Ухвалою Ковпаківського районного суду від 13.03.2026 року залишено позовну заяву без руху і наданий строк для усунення недоліків.
Ухвалою Ковпаківського районного суду від 19.03.2026 року відкрито провадження розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (виклику) сторін на 21 квітня 2026 року. 
Фактичні обставини справи, позиція суду та оцінка аргументів сторін.
Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.
Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24.09.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.8). 
Від даного шлюбу є донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9).
Відповідно до свідоцтва про народження позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8 на зворотній стороні). 
Судовим наказом Сумського районного суду Сумської області (по справі №587/2463/18) від 08.10.2018 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі судового наказу і до досягнення повноліття. 
Судовим наказом Сумського районного суду Сумської області (по справі 587/3036/25) від 24.06.2025 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 23 червня 2025 року до повноліття дитини. 
Позивач є не працюючим, але працездатний, офіційно ніде не працює, але кожного місяця сплачує аліменти на утримання двох дітей. 
Звертаючись до суду з даним позовом позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що у нього погіршився матеріальний стан, оскільки починаючи з 2024 року ніде офіційно не працевлаштований, а тому вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду підлягає зменшенню. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, в силу положень ст.192 СК України розмір аліментів не є незмінним.
Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У вказаній нормі наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.\
Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184).
Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Верховний Суд у постанові від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.
З урахуванням викладеного, позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, відтак не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він має зобов`язання щодо сплати аліментів ще й на сина, інших доводів для зміни розміру аліментів позивачем не наведено.
Так, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення 24.06.2025 судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі на утримання доньки ОСОБА_6 .
Сам по собі факт наявності судового рішення про стягнення аліментів на утримання ще і сина, на якого стягуються аліменти ще раніше і яких відповідач зобов`язаний був утримувати від народження, не свідчить про погіршення його матеріального становища та зміну сімейного становища чи про інші обставини які б могли бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Посилання відповідача на те, що він з 2024 року не працює офіційно, також не є тією обставиною для зменшення розміру аліментів, офіційно не працевлаштування не дає платнику аліментів можливість для безпідставного їх зменшення.
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не зазначено навіть розміру його доходів, не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, що позбавляє можливості суд визначитися із співрозмірністю доходів позивача із розміром сплачуваних ним аліментів.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, та дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення аліментів, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись ст.180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 13.07.2026 року.

Суддя Галина КОРОЛЬОВА