Справа №466/1819/26
Провадження №2/466/2089/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова
в складі: головуючої судді Федорів О.П.,
з участю: секретаря судового засідання Покотило М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в :

Суть позовної заяви
1.06 березня 2026 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» (ТОВ «ФК Єврокредит», позивач) подав через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Львова позовну заяву із вимогами до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року в розмірі 111 084,70 грн, витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
2.Позов обґрунтовувався тим, що 17 лютого 2022 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір №1-028-864-2-22-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина), який складається з публічної частини договору, яким є Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний Кредитний договір. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією ОСОБА_1 не виконав.
3.03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за Кредитним договором №1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року, відповідно до якого Боржником є ОСОБА_1 27 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір №1/12 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги в тому числі і за Кредитним договором №1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року, відповідно до якого Боржником є ОСОБА_1 .
4.Представник позивача зазначив, що відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконав свого обов`язку щодо своєчасного їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 111 084,70 грн, з яких 40 000,00 грн - сума заборгованості за кредитом; 23 964,70 грн - сума заборгованості по сплаті відсотків; 47 120,00 грн - сума заборгованості по комісії. Просив суд стягнути відповідну заборгованість з відповідача на користь позивача, витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. 

Процесуальні рішення та позиції сторін
5.10 березня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
6.Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовлено. Відкладено розгляд справи в судовому засіданні до 30 квітня 2026 року.
7.Ухвалою суду від 30 квітня 2026 року, 12 червня 2026 року відкладено розгляд справи у зв`язку із витребуванням доказів та за клопотанням представника відповідача.
8.25 червня 2026 року представниця відповідача – адвокат Зачепіло З.Я. подала відзив на позовну заяву (а.с. 119-123). У відзиві зазначено, що відповідно до кредитного договору № 1-028-864-2-22-Г сторони погодили строк користування кредитом до 16 лютого 2027 року, а проценти підлягали сплаті кожні 30 днів. Отже, строк повернення всієї суми кредитної заборгованості у розмірі 111 084,70 грн ще не настав. Представниця відповідача вказала, що для реалізації права на дострокове повернення кредиту кредитор зобов`язаний дотриматися процедури досудового врегулювання спору, а лише у разі невиконання позичальником відповідної вимоги має право звернутися до суду. На її думку, матеріали справи не містять належних доказів вручення відповідачу досудової вимоги, а сам факт її направлення поштовим зв`язком не підтверджує належного повідомлення. У зв`язку з цим, на його переконання, позивач не набув права вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, а поданий розрахунок заборгованості не дає можливості відокремити прострочену заборгованість від поточної.
Також зазначила, що надані позивачем документи не містять належних доказів та не дають можливості перевірити правильність нарахування процентів і визначення складових заборгованості. Крім того, представниця відповідача вважала нікчемною умову кредитного договору щодо щомісячної комісії за обслуговування кредиту (загальний розмір – 91 200 грн, із яких до стягнення заявлено 47 120 грн), оскільки банк не визначив, які саме додаткові чи супутні послуги надавалися за її сплату. 
Окремо звернув увагу суду на те, що з лютого 2026 року ОСОБА_1 проходить військову службу, у зв`язку з чим на нього поширюються гарантії Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На думку представниці відповідача, нарахування процентів у сумі 23 964,70 грн є незаконним та підлягає списанню. При цьому зазначила, що банк був повідомлений про набуття відповідачем статусу військовослужбовця, однак залишив це повідомлення без реагування.
Вважаючи, що позивач не довів належними доказами факт видачі кредитних коштів, розмір заборгованості, дотримання процедури досудового врегулювання, а також з огляду на нікчемність умови про комісію та наявність у відповідача статусу військовослужбовця, представниця відповідача просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
9.30 червня 2026 року представниця відповідача – адвокат Зачепіло З.Я. – подала письмові додаткові пояснення (а.с. 133–136), які за змістом є аналогічними відзиву на позовну заяву. До пояснень долучено документи, що підтверджують проходження відповідачем військової служби.
10.09 липня 2026 року представник позивача – адвокат Журавльов С.Г. – подав письмові додаткові пояснення (а.с. 148–164). Зазначив, що копію відзиву позивач отримав своєчасно, однак копії повного військового квитка та довідки за формою № 5 були надані лише 06 липня 2026 року разом із додатковими поясненнями представника відповідача. Представник позивача звернув увагу, що на момент укладення кредитного договору № 1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року відповідач не мав статусу військовослужбовця, оскільки був призваний на військову службу лише у лютому 2026 року. При цьому після відступлення права вимоги 03 вересня 2024 року позивач не здійснював жодних нових нарахувань процентів чи штрафних санкцій, а тому підстави для списання процентів, нарахованих до призову відповідача на військову службу, відсутні.
Разом із тим, зважаючи на виконання відповідачем військового обов`язку під час воєнного стану та керуючись принципами добросовісності, розумності й справедливості, позивач, реалізуючи право, передбачене статтею 49 ЦПК України, зменшив розмір позовних вимог, повністю відмовившись від вимог щодо стягнення заборгованості за комісією. Також зазначив, що наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами підтверджується первинними бухгалтерськими документами – виписками за особовим рахунком, тоді як відповідач не надав доказів погашення заборгованості або власного альтернативного розрахунку. 
Представник позивача зазначив, що досудову вимогу про дострокове повернення кредиту було направлено відповідачу, а про існування заборгованості останньому було достеменно відомо, що підтверджується його зверненням до іншого суду з позовом про захист прав споживачів. Просив, з урахуванням зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача 63 964,70 грн заборгованості за кредитним договором, з яких 40 000 грн – заборгованість за тілом кредиту (у тому числі прострочена), 23 964,70 грн – заборгованість за процентами (у тому числі прострочена), а також 2 662,40 грн судового збору та 11 200 грн витрат на професійну правничу допомогу.
11.У судове засідання 16 липня 2026 року представники сторін не з`явились. Представник позивача у додаткових поясненнях просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його та відповідача участі.
12.16 липня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення до 27 липня 2026 року.
13.З урахуванням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався. 
14.Суд вважав за можливе проводити розгляд справи на підставі поданих представниками сторін заяв по суті спору та доказів, які є достатніми для ухвалення рішення у справі. 

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
15.17 лютого 2022 року АТ «Мегабанк», як кредитодавець, та ОСОБА_1 , як позичальник, уклали кредитний договір №1-028-864-2-22-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина), за умовами якого кредитодавець надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених договором, які позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками до цього договору (п. 1.3. Договору) (а.с. 18-20).
16.Відповідно до Розділу 2 Кредитного договору, АТ «Мегабанк» надає ОСОБА_1 кредит на строк з 17 лютого 2022 року до 16 лютого 2027 року включно; загальний розмір кредиту становить 40 000,00 грн; процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) становить 10,00 %; процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п.2.2. договору, становить 90 % річних.
17.Пунктом 2.9. кредитного договору встановлено розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, становить 2 374,19 грн.
18.Підпунктами 3.1.1. та 3.1.2. п. 3.1. кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується для обліку кредиту відкрити позичковий рахунок № НОМЕР_1 , для обліку нарахованих процентів за кредитом відкрити рахунок № НОМЕР_2 .
19.17 лютого 2022 року між сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому обумовлено всі істотні умови кредитування. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, кредит на наступних умовах: сума/ліміт кредиту 40 000,00 грн; строк кредитування 60 місяців; мета отримання кредиту – споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту – готівковим, у день підписання договору. Процентна ставка 10,00%; тип процентної ставки – фіксована; процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п.2.2. договору, становить 90 % річних. Комiсiйна винагорода за обслyговування кредитної заборгованостi – 3,80% від суми кредиту (а.с. 23-24).
20.Згідно з пунктом 3.3.5 кредитного договору кредитодавець має право вимагати повернення кредиту в повному обсязі, строк виплати якого ще не настав, у разі затримання позичальником сплати щомісячного платежу та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.
21.Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, що підтверджується заявою на видачу готівки від 17 лютого 2022 року (а.с.22), виписками з особового рахунку за період з 17 лютого 2022 року по 02 грудня 2022 року (а.с. 46-50) та з 03 грудня 2022 року по 03 вересня 2024 року (а.с. 39-43). 
22.09 липня 2024 року відбувся електронний аукціон з продажу прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09 липня 2024 року переможцем аукціону визначено ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» (а.с. 33).
23.03 вересня 2024 року АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклали договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. За цим договором в порядку та на умовах, визначених у ньому, банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку до боржників, зазначених у додатку № 1, додатку №2 до цього договору (а.с. 31-32).
24.Відповідно до Витягу з додатку №1 до договору № GL1N426240 про відступлення права вимоги від 03 вересня 2024 року АТ «Мегабанк» відступило ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» право вимоги, зокрема за кредитним договором №1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року, боржником за яким ОСОБА_1 , в сумі 111 084,70 грн, яка складається з: 40 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 23 964,70 грн - сума заборгованості по сплаті відсотків; 47 120,00 грн - сума заборгованості по комісії (а.с. 45).
25.27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Єврокредит», як новий кредитор, та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», як первісний кредитор, уклали договір №1/12 про відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (а.с. 44).
26.Відповідно до Витягу з додатку №1 до договору №1/12 про відступлення права вимоги від 27 грудня 2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Єврокредит» право вимоги, зокрема за кредитним договором №1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року, боржником за яким ОСОБА_1 , в сумі 111 084,70 грн, яка складається з: 40 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 23 964,70 грн - сума заборгованості по сплаті відсотків; 47 120,00 грн - сума заборгованості по комісії (а.с. 38).
27.27 листопада 2025 року позивач склав вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року, в сумі 111 084,70 грн, яка складається з: 40 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 23 964,70 грн - сума заборгованості по сплаті відсотків; 47 120,00 грн - сума заборгованості по сплаті комісій (а.с.51). Адресатом за вимогою вказаний ОСОБА_1 .
28.На виконання ухвали суду про витребування доказів (детального розрахунку заборгованості) представник позивача надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором №1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року, згідно з яким залишок боргу за кредитом складає 40 000 грн, залишок боргу за нарахованими відсотками становить 23 964,70 грн та складається з: 3 150,78 грн відсотків за період з 17 лютого 2022 року по 02 грудня 2022 року, 542,94 грн нарахованих відсотків за прострочення заборгованості за період з 01 серпня 2022 року по 02 грудня 2022 року, 20 405,98 грн нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 03 грудня 2022 року по 03 вересня 2024 року, з вирахуванням 135 грн оплачених процентів (а.с.111).
29.Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем. 06 лютого 2026 року йому видано військовий квиток (а.с.137-141), а згідно з довідкою форми 5 від 24 травня 2026 року №1602 він з 05 квітня 2026 року перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 (а.с.142). 

Норми права, що підлягають застосуванню
30.За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
31.Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
32.Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
33.Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).
34.Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
35.Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
36.Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
37.Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).
38.Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
39.Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
40.Як передбачено частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
41.10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні.
42.Положеннями частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
43.За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 Цивільного кодексу України).
44.Статтею 1078 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
45.Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Оцінка та мотиви суду
46.Судом установлено, що дійсно 17 лютого 2022 року АТ «Мегабанк», як кредитодавець, та ОСОБА_1 , як позичальник, уклали кредитний договір №1-028-864-2-22-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина).
47.Сторони узгодили усі істотні умови кредитного договору. Сума кредиту склала 40 000,00 грн; строк кредитування – 60 місяців; процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) становить 10,00 %; процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п.2.2. договору, становить 90 % річних.
48.Право вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Єврокредит» на підставі досліджених судом договорів про відступлення прав вимоги, укладених між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та потім між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» ТОВ «ФК Єврокредит». Враховуючи наявні в матеріалах справи копії договорів про відступлення прав вимоги, витягу з реєстру боржників, акту приймання-передачі реєстру боржників, доказів плати за відступлення права вимоги, суд вважає, що позивач як новий кредитор набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №1-028-864-2-22-Г, а тому має право звернутись із вимогами про стягнення заборгованості за цим кредитним договором. 
49.Водночас, суд враховує, що кредитний договір №1-028-864-2-22-Г укладений на строк до 17 лютого 2027 року.
50.Пунктом 1.4. цього кредитного договору передбачено, що кредит надається на споживчі цілі. 
51.Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження №61-17096св23) дійшов висновку, що споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
52.Отже, наданий за договором між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 від 17 лютого 2022 року №1-028-864-2-22-Г кредит є споживчим.
53.Праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування».
54.Положеннями частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено порядок повідомлення споживача у письмовій формі про усунення порушення, та строк, протягом якого вони мають бути здійснені.
55.Надаючи суду копію досудової вимоги та докази її відправки (а.с.51-56), доказів одержання відповідачем вимоги позивача про дострокове повернення кредитних коштів матеріали справи не містять. Крім того, суд перевірив зазначений позивачем номер поштового відправлення R067047249349 через офіційну систему відстеження АТ «Укрпошта» та встановив, що інформація про таке відправлення відсутня, у зв`язку з чим цей доказ не підтверджує факту направлення відповідачу досудової вимоги.
56.Суд зауважує, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Закону України «Про споживче кредитування» порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги абзацу третього частини четвертої статті 16 цього Закону, не дотримавшись передбаченого кредитним договором порядку, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором (позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц).
57.Отже, хоча кредитним договором і передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, реалізація такого права можлива лише за умови дотримання процедури, встановленої статтею 16 Закону України «Про споживче кредитування». Належних доказів дотримання цієї процедури представник позивача суду не надав.
58.Разом з тим, з позичальника на користь позивача підлягає стягненню прострочена заборгованість, яка виникла на час звернення позивача до суду з цим позовом (станом на 06 березня 2026 року).
59.Суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц (провадження № 61-20113св18) зазначено, що: «колегія суддів уважає безпідставними посилання апеляційного суду, як на законність підстави для відмови у задоволенні позову банку на недоведення суми заборгованості, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини друга, третя статті 212 ЦПК України 2004 року). Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».
60.Представниця відповідача вказувала на те, що представник позивача не представив бухгалтерських документів, які б дозволяли встановити розмір заборгованості. 
61.У постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
62.Надані позивачем виписки з особового рахунку у сукупності з розрахунком заборгованості підтверджують факт видачі кредитних коштів, рух коштів за кредитом та розмір заборгованості. Водночас відповідач не подав власного контррозрахунку, не спростував наведені позивачем розрахунки належними та допустимими доказами і не заявляв клопотання про призначення судової економічної експертизи.
63.Суд ураховує, що проценти за користування кредитом, які просить представник позивача стягнути з відповідача на користь позивача, нараховані за період з 17 лютого 2022 року по 03 вересня 2024 року, тобто до часу звернення до суду. Сума процентів складає 23 964, 70 грн (з урахуванням сплачених 135 грн).
64.Разом із тим, заявлена до стягнення сума 40 000 грн є повною сумою основного боргу, строк повернення якої відповідно до умов кредитного договору спливає лише 16 лютого 2027 року. Оскільки позивач не довів належного дотримання передбаченої законом процедури дострокового пред`явлення вимоги, підстав для стягнення всієї суми кредиту до настання встановленого договором строку суд не вбачає.
65.Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
66.Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить із принципу диспозитивності цивільного судочинства та оцінює лише ті докази, які подані сторонами або витребувані судом.
67.Додатком до кредитного договору №1-028-864-2-22-Г є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, підписана позичальником (а.с.21). У цій таблиці фактично відображено графік погашення кредиту з указівкою на те, які суми входять у щомісячні платежі. Останній платіж, який повинен був бути здійсненим перед зверненням до суду, – 02 березня 2026 року. Згідно з таблицею, до 02 березня 2026 року включно позичальник повинен був сплатити 30 373,71 грн суми кредиту за договором (пункти 2-49 у п`ятому стовпчику таблиці). 
68.Таким чином, до моменту звернення позивача до суду настав строк виконання зобов`язання щодо повернення 30 373,71 грн основної суми кредиту. З урахуванням простроченої заборгованості за процентами у розмірі 23 964,70 грн загальна сума заборгованості, строк виконання якої настав та яка підлягає стягненню, становить 54 338,41 грн.
69.Щодо аргументу представниці відповідача про відсутність підстав для нарахування процентів, оскільки відповідач є військовослужбовцем з 06 лютого 2026 року, суд зазначає наступне.
70.Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на весь час їх призову, проценти за користування кредитом не нараховуються, крім певних винятків.
71.Як установлено судом, спірні проценти у сумі 23 964,70 грн нараховані за період з 17 лютого 2022 року по 03 вересня 2024 року, тобто до початку проходження відповідачем військової служби. Тому положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є підставою для звільнення відповідача від сплати цих процентів. 
72.Питання щодо комісії суд не вирішує, оскільки представник позивача зменшив позовні вимоги, виключивши вимогу про стягнення комісії у повному обсязі.
73.Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1-028-864-2-22-Г у розмірі 54 338,41 грн, яка складається із 30 373,71 грн простроченої заборгованості за основною сумою кредиту та 23 964,70 грн заборгованості за процентами.

Розподіл судових витрат
Щодо судового збору
74.Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, подавши до суду позов в електронній формі.
75.Частинами 1, 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
76.Отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням їх зменшення позивачем, що складає 85 % від заявленої ціни позову.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу
77.За правилами частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
78.У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн, які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року №1/07 (а.с. 59-60), копію акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12084822 від 05 січня 2026 року (а.с. 62).
79.Системний аналіз норм статей 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
80.У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
81.Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду цієї категорії справ, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала в складанні позовної заяви та проведенні юридичного і фінансового аналізу, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним.
82.Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

Керуючись статтями 6-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором №1-028-864-2-22-Г від 17 лютого 2022 року в розмірі 54 338 (п`ятдесят чотири тисячі триста тридцять вісім) грн 41 коп.
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» 2 263 (дві тисячі двісті шістдесят три) грн 04 коп.
5.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп.
6.Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит», ЄДРПОУ 40932411, місцезнаходження: Україна, 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 27 липня 2026 року. 

Головуюча          О.П. Федорів