^_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/18517/26
Провадження № 2-др/947/108/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.08.2026 року
Київський районний суд м.Одеси у складі: 
головуючого судді – Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Петрової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» – Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №947/18517/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

09 липня 2026 року зареєстровано заяву, що надійшла через систему «Електронний суд» від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» – Андрущенка Михайла Валерійовича, в якій він просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (реєстраційний код юридичної особи: 44127243) судові витрати на надання ТОВ «ІННОВА-НОВА» професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000 грн. 
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 07.07.2026 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», ідентифікаційний код юридичної особи 44127243, місцезнаходження: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, поверх 2, офіс 5, суму заборгованості за Договором позики № 7577760325 від 26.03.2025 року у розмірі 39096 грн. та сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 2662,40 гривень.
У позовній заяві представник позивача на виконання вимог ст. 175 ЦПК України зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 7 622,40 гривень, які складаються з: витрат на оплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач також повідомляв суд, що після ухвалення рішення суду першої інстанції, він протягом 5 днів подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, а також документи які їх підтверджують.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», в судове засідання не з`явився, звернувся з клопотанням, в якому просив здійснювати розгляд справи у їх відсутності.
Відповідач по справі – ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 07.07.2026 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», ідентифікаційний код юридичної особи 44127243, місцезнаходження: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, поверх 2, офіс 5, суму заборгованості за Договором позики № 7577760325 від 26.03.2025 року у розмірі 39096 грн. та сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 2662,40 гривень.
У позовній заяві представник позивача на виконання вимог ст. 175 ЦПК України зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 7 622,40 гривень, які складаються з: витрат на оплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач також повідомляв суд, що після ухвалення рішення суду першої інстанції, він протягом 5 днів подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, а також документи які їх підтверджують.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. 
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України.
Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат – фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по справі №820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем у зв`язку із розглядом даної справи понесено судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом даної справи. 
Як вбачається з матеріалів справи між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та адвокатом Андрущенко Михайлом Валерійовичем 06.05.2025 року було укладено Договір про надання правничої допомоги №06-05/2025. 
Згідно заявки про надання послуг №3146519727 від 30.07.2025 року вартість юридичних послуг складає 5000 гривень. 
08.07.2026 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та адвокатом Андрущенко Михайлом Валерійовичем було укладено Акт приймання-передачі наданих послуг №3146519727 до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року.
08.07.2026 року ТОВ «ІННОВА-НОВА» сплатив адвокату Андрущенку М.В. витрати за надання правової допомоги у цій справі відповідно до заявки про надання послуг №3146519727 від 30.07.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією №16. 
Верховний Суд у Постанові від 09.04.2019 р. у справі № 826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.
Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення не співмірності витрат.
Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у Додатковій постанові від 20.05.2026 року у справі № 911/969/24, в яких, серед іншого наголошено, що: за принципом змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок надати обґрунтування щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок довести їх неспівмірність. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (додаткові постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.
Разом з цим, відповідач не скористалася своїм правом на звернення з клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу.
Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1  на користь позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 259, 264, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» – Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №947/18517/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №947/18517/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА», ідентифікаційний код юридичної особи 44127243, місцезнаходження: м. Київ, вул. Верхній Вал, 10, поверх 2, офіс 5, витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення додаткового судового рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же термін з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя       О. М. Куриленко