ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | | Справа №461/3354/26 пров. №А/857/43957/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Мандзія О.П., Онишкевича Т.В.,
при секретарі судового засідання – Гладкій С.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2026 року (суддя Волоско І.Р., м. Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (далі - Департамент), в якому просила скасувати постанову від 08.12.2025 серії ЛВ № 00987791 (далі - Постанова) та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2026 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В доводах апеляційної скарги вказує на незаконність дій відповідача щодо передчасного направлення постанови на примусове виконання, що призвело до позбавлення права позивача на сплату 50% від розміру штрафу протягом 10 днів. Також вказує на порушення АТ «Укрпошта» строків зберігання поштового відправлення та помилковість висновків суду щодо «належного повідомлення».
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач (апелянт) подала заяву, у якій просила здійснювати розгляд апеляційної скарги за її відсутності.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Личаківська (від вул. У. Кармалюка до вул. Чернігівської), код майданчика для платного паркування В3069, без оплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як відповідальну особу, за якою, згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на дату винесення постанови, зареєстровано транспортний засіб SKODA з державним номерним знаком НОМЕР_1 (далі - ТЗ).
За змістом оскаржуваної Постанови 25.11.2025 о 11:30 год. було здійснено паркування ТЗ в межах відведеного майданчика для платного паркування, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Личаківська (від вул. У. Кармалюка до вул. Чернігівської), код майданчика для платного паркування B3069 в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличками 7.14 «Платні послуги» та як наслідок вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою статті 152-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, зокрема, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.
Згідно з приміткою до статті 152-1 КУпАП під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).
Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою, другою та восьмою цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом 3 частини 1 статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).
За змістом частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Згідно з приміткою до вищевказаної статті режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Згідно зі статтею 279-1 КУпАП у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до частини першої статті 52-2 Закону № 3353-XII, при розміщенні транспортних засобів на майданчику для платного паркування особи, які розміщують транспортні засоби на такому майданчику, оплачують вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу згідно з тарифом, встановленим органом місцевого самоврядування відповідно до порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Інспекторам з паркування забороняється приймати грошові кошти у готівковій формі в рахунок оплати вартості таких послуг та/або в рахунок оплати штрафів, накладених на місці вчинення правопорушення.
Згідно з вимогами абзацу четвертого пункту 4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, відведені майданчики для паркування – майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до пункту 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 користувач зобов`язаний: 
– поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; 
– сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; 
– у разі сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування через паркувальний автомат або шляхом придбання паркувального талона - розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки; 
– після закінчення часу паркування, за який сплачено, звільнити місце паркування або сплатити вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування за час фактичного паркування. Допускається безоплатна стоянка транспортного засобу протягом 10 хвилин після закінчення часу паркування, за який сплачено.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом оскаржуваної Постанови позивач здійснив користування майданчиком для платного паркування без оплати вартості послуг більш як за 10 хвилин користування таким.
Так, судом апеляційної інстанції досліджено матеріали фотофіксації вчиненого адміністративного правопорушення з веб-сайту «https://inspector.city-adm.lviv.ua/violation», з яких вбачається, що ТЗ припаркований за адресою: м. Львів, вул. Личаківська (від вул. У. Кармалюка до вул. Чернігівської), код майданчика для платного паркування B3069 в зоні дії знаку 5.43 «Зона стоянки» з табличками 7.14 «Платні послуги». Перша фотофіксація здійснена о 11 год. 17 хв., а друга фіксація – о 11 год. 30 хв., тобто з інтервалом понад 10 хвилин.
При цьому, фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до статті 14-2 КУпАП, з урахуванням місця розташування транспортного засобу.
25.11.2025 інспектором з паркування на лобовому склі транспортного засобу залишено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00987791, що підтверджується матеріалами фотофіксації, а також розміщено зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на веб-сайті, в мережі Інтернет, за посиланням: https://inspector.lviv.ua.
При цьому позивач не заперечує факту користування зазначеним майданчиком для платного паркування та не надає доказів здійснення оплати за час такого паркування. Доказів сплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування матеріали справи не містять.
Отже, наявними у справі доказами підтверджується факт користування транспортним засобом позивача майданчиком для платного паркування В3069 понад 10 хвилин без оплати вартості послуг, що свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152-1 КУпАП.
У свою чергу, належних та допустимих доказів на спростування наведених обставин позивачем не надано.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав, передбачених статтею 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
За змістом статті 268 КУпАП: «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1, 279-4 цього Кодексу. 
Згідно з частиною п`ятою статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, винесення оскаржуваної Постанови без участі позивача не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та не є підставою для висновку про порушення права особи на захист, оскільки можливість такого розгляду прямо передбачена частиною п`ятою статті 279-1 КУпАП.
Відтак, інспектором з паркування було правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення без участі позивача та винесено Постанову, якою притягнуто останню до адміністративної відповідальності.
Отже, покликання позивача на порушення процедури складання Постанови або недотримання порядку розгляду справи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Підсумовуючи, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної Постанови, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 152-1 КУпАП.
Щодо покликань апелянта на те, що на момент відкриття виконавчого провадження вона не отримала Постанови, а відповідач передчасно направив таку на примусове виконання, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
08.12.2025 інспектором з паркування винесено оскаржувану Постанову, яку направлено 09.01.2026 на адресу реєстрації позивача як відповідальної особи, зазначену в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів (вул. Нова, 2, с. Банюнин), рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якому присвоєно трек-номер R067072360459.
Вказане поштове відправлення 18.01.2026 повернуто відправнику з позначкою про невручення, що також підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою АТ «Укрпошта», на якій містяться підпис працівника поштового зв`язку та відбиток календарного штемпеля. 
Відповідно до частини другої статті 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Крім того, частиною десятою статті 279-1 КУпАП передбачено, що у разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Отже, у разі повернення поштового відправлення, направленого за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, з позначкою про невручення, постанова вважається отриманою в день повернення такого відправлення та набирає законної сили. Відтак, доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова не могла бути звернена до примусового виконання з огляду на її фактичне неотримання позивачем, ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведених положень КУпАП.
Відповідно до частини другої статті 300-1 КУпАП у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.
Оскільки поштове відправлення повернулося з позначкою про невручення, спірна Постанова набрала законної сили та, у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату штрафу, протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили була правомірно направлена на примусове виконання.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не дають підстав для скасування оскаржуваної Постанови.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач | | В. Я. Качмар
судді | | О. П. Мандзій
| | Т. В. Онишкевич

Повне судове рішення складено 11.09.2026.