Справа № 216/523/26
2/214/4254/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
17 серпня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: 
головуючого – судді Попова В.В.,
при секретарі – Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №L6063281 від 30.10.2018 року у загальному розмірі 25 148 грн. 86 коп., яка складається з: суми заборгованості – 19 215 грн. 99 коп., суми інфляційних втрат – 4 201 грн. 85 коп., суми 3% річних – 1 731 грн. 02 коп., а також сплачений судовий збір в сумі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30 жовтня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №L6063281.
Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 19 215 грн. 99 коп., що складається: з тіла кредиту – 8 900 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом – 1 416 грн. 00 коп., заборгованість по штрафах/пені – 8 899 грн. 99 коп.
01 липня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулось відступлення права вимоги, у тому числі за Договором кредитної лінії №L6063281, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача у розмірі 19 215 грн. 99 коп.
Разом з тим, позивачем за період з 23 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року було нараховано суму інфляційних втрат у розмірі 4 201 грн. 85 коп. та 3% річних у сумі 1 731 грн. 02 коп.
25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс» (ЄДРПОУ 38750239).
Ухвалою суду від 15.04.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. 
Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористалась своїм правом та подала до суду відзив на позовну заяву з якого убачається, що відповідач просить застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, адже такий строк закінчився 21 березня 2022 року. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів передачі коштів саме відповідачу. Подані позивачем PDF-файли договору про короткостроковий кредит і 13 додатків до нього є лише проектами. Надані тексти не можуть бути доказом тому, що не є оригіналами електронного документу і не є його завіреною (ЕЦП директора МФО) копією, оскільки це не цілісний файл (в нього можливо внести зміни) і не можливо встановити його дату створення. У матеріалах справи відсутні докази генерації та надсилання на номер телефону відповідача SMS-коду, а також докази введення цього коду в системі МФО (Log-файли, технічний запис дій на сайті під логіном відповідача). Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Інші заяви по суті пред`явлених позовних вимог до суду не надходили.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Так, 12 вересня 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Загальні умови Договору кредитної лінії.
30 жовтня 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до яких відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 2 000 грн. 00 коп., строком до 29 листопада 2018 року, зі сплатою 0,65% в день. Загальна вартість кредиту становить 2 390 грн. 00 коп., реальна річна процентна ставка – 234,00%, штраф – 50%.
31 жовтня 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ4526705 до Спеціальних умов ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 4 000 грн. 00 коп., строком до 29 листопада 2018 року, зі сплатою 0,66% в день. Надана сума кредиту становить 6 000 грн. 00 коп., загальна вартість кредиту – 7 151 грн. 00 коп., реальна річна процентна ставка – 236,23%, штраф – 50%.
14 листопада 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ1697504 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 800 грн. 00 коп., строком до 29 листопада 2018 року, зі сплатою 0,83% в день. Надана сума кредиту становить 6 800 грн. 00 коп., загальна вартість кредиту – 8 050 грн. 00 коп., реальна річна процентна ставка – 297,12%, штраф – 50%.
14 листопада 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ1697504 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 29 грудня 2018 року, надана сума кредиту становить 6 800 грн. 00 коп.
14 листопада 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ1697504 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 12 січня 2019 року, надана сума кредиту становить 6 800 грн. 00 коп.
14 листопада 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ1697504 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 26 січня 2019 року, надана сума кредиту становить 6 800 грн. 00 коп.
14 листопада 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ1697504 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 25 лютого 2019 року, надана сума кредиту становить 6 800 грн. 00 коп.
18 лютого 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ7029927 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 2 100 грн. 00 коп., строком до 25 лютого 2019 року, зі сплатою 1,13% в день. Надана сума кредиту становить 8 900 грн. 00 коп., загальна вартість кредиту – 10 316 грн. 00 коп., реальна річна процентна ставка – 406,29%, штраф – 50%.
18 лютого 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ7029927 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 11 березня 2019 року, надана сума кредиту становить 8 900 грн. 00 коп.
18 лютого 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ7029927 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 18 березня 2019 року, надана сума кредиту становить 8 900 грн. 00 коп.
18 лютого 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ7029927 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 25 березня 2019 року, надана сума кредиту становить 8 900 грн. 00 коп.
18 лютого 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ7029927 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 01 квітня 2019 року, надана сума кредиту становить 8 900 грн. 00 коп.
18 лютого 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ7029927 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 03 травня 2019 року, надана сума кредиту становить 8 900 грн. 00 коп.
18 лютого 2018 року відповідачем за допомогою електронного підпису було підписано Додаткову угоду №АМ7029927 до Спеціальних умов Спеціальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715, відповідно до якої відповідачу було продовжено строк дати повного погашення до 11 травня 2019 року, надана сума кредиту становить 8 900 грн. 00 коп.
Згідно до Довідки про ідентифікацію ТОВ «Дінеро», прийняття та підтвердження умов Договору позичальником здійснювалось шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора. Номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця – №L6063281. 
Разом з тим, з Довідки убачається, що на банківську картку № НОМЕР_1 неодноразово зараховувались кредитні кошти від ТОВ «Дінеро», а саме 30 жовтня 2018 року у розмірі 2 000 грн. 00 коп., 31 жовтня 2018 року у розмірі 4 000 грн. 00 коп. та 14 листопада 2018 року у розмірі 800 грн. 00 коп., а також 18 лютого 2019 року на банківську картку № НОМЕР_2 зараховано 2 100 грн. 00 коп. 
Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Положеннями ст. 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
01 липня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги №01072019, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло права вимоги до боржників ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро».
Відповідно до Реєстру боржників від 30.10.2019 року до Договору відступлення прав вимоги №01072019 від 01.07.2019 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №L6063281 у розмірі 19 215 грн. 99 коп., з яких: 8 900 грн. 00 коп. – заборгованість по тілу кредиту, 1 416 грн. 00 коп. – заборгованість по процентам, 8 899 грн. 99 коп. – заборгованість по штрафам/пені. 
25 липня 2024 року відповідно до протоколу загальних зборів №1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс».
З наданого у позовній заяві розрахунку ТОВ «Він Фінанс» убачається, що заборгованість відповідача по інфляційним втратам за період із березня 2019 року по лютий 2022 року становить 4 201 грн. 85 коп. та 3% річних за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року становить 1 731 грн. 02 коп.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом установлено, що 30 жовтня 2018 року шляхом використання засобів електронного зв`язку, між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №L6063281 (номер Договору присвоєно первісним кредитодавцем в інформаційно-телекомунікаційній системі), паралельно з номером Договору №AG2567715, який зазначений в документах кредитора.
На підставі Спеціальних умов ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2567715 та Додаткових угод від 30.10.2018 року, 31.10.2018 року, 14.11.2018 року та 18.02.2019 року відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 8 900 грн. 00 коп., які були перераховані на її банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .
У постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року в справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Так, факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір кредитної лінії.
Підписавши Кредитний договір, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами перерахування кредитних коштів на її рахунок, адже відповідач як тримач карткових рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 не надала суду виписок по картковим рахункам за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на її рахунок, враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» не є банківською установою. 
Тобто відповідач не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.
Таким чином, суд вважає доведеним факт укладання Кредитного договору № L6063281 від 30.10.2018 року та отримання відповідачем 30 жовтня 2018 року, 31 жовтня 2018 року, 14 листопада 2018 року та 18 лютого 2019 року кредитних коштів у загальному розмірі 8 900 грн. 00 коп. на умовах, що визначені укладеним Договором.
Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» свої зобов`язання за Договором виконало належним чином, надавши позичальнику у користування кредитні кошти. У свою чергу, позичальник порушила умови договору, допустивши прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за Кредитним договором №L6063281 у розмірі 19 215 грн. 99 коп., з яких: 8 900 грн. 00 коп. – заборгованість по тілу кредиту, 1 416 грн. 00 коп. – заборгованість по процентам, 8 899 грн. 99 коп. – заборгованість по штрафам/пені.
Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, суд зазначає наступне. 
За змістом ст.ст. 256-258 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).
Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
Судом установлено, що Кредитний договір №L6063281 від 30.10.2018 року неодноразово продовжувався та дата повного погашення кредиту становить 11 травня 2019 року, тобто трирічний строк позовної давності у цій справі мав становити до 11 травня 2022 року.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.
У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.
За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №383 карантин закінчився 30 червня 2023 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року карантин було скасовано з 01 липня 2023 року.
Таким чином, в період з 02 квітня 2020 року по 01 липня 2023 року було зупинено всі строки позовної давності на підставі п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні був введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено.
Указом Президента України від 06.05.2024 року №271/2024, затвердженого Законом України №3684-ІХ від 08.05.2024 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Відповідно до п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30 січня 2024 року) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
При цьому, здійснена законодавцем прив`язка продовження строків позовної давності та зупинення їх перебігу до строку дії карантину та воєнного стану є безумовною, а тому наявності жодних додаткових обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, доказувати та оцінювати не потрібно (тобто суди не повинні оцінювати, чи вплинув карантин на особу, чи мала вона реальну можливість подати позов навіть попри карантин тощо).
Враховуючи вищевикладене, позивачем при зверненні до суду не пропущено строк позовної давності.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у розмірі 4 201 грн. 85 коп. та 3% у розмірі 1 731 грн. 02 коп., суд зазначає наступне. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно пункту 8.35 постанови від 18.03.2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. 
Верховний Суд у постанові від 28.09.2021 року по справі №759/4755/19 зазначив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року №916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. 
З наданого у позовній заяві розрахунку убачається, з яким також погоджується суд, що заборгованість відповідача по інфляційним втратам за період з березня 2019 року по лютий 2022 року становить 4 201 грн. 85 коп. та 3% річних за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року становить 1 731 грн. 02 коп.
Відтак, зважаючи на вище викладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. 
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. 
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що у наданому позивачем Детальному опису робіт/послуг наданими адвокатським бюро до Договору від 25.04.2024 року не зазначено будь-які посилання за номером договору з якого виник спір, що унеможливлює встановлення зв`язку між цією послугою та розглядом саме цієї справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
Так, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником ТОВ «Він Фінанс» було надано: Договір про надання правничої допомоги №36 від 25.04.2024 року, між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «Він Фінанс» (стара назва ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»), відповідно до якого бюро зобов`язалось надати клієнту правову (правничу) допомогу, Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги №36 від 25.04.2024 року щодо того, що адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості саме з ОСОБА_1 , Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Він Фінанс» (стара назва ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») щодо стягнення кредитної заборгованості, загальна вартість робіт становить 5 000 грн. 00 коп., Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 12.01.2026 року. 
Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням складності справи, характеру та обсягу наданих адвокатом правових послуг, і розглянувши подане відповідачем заперечення відзиві у про зменшення розміру зазначених витрат, суд дійшов висновку про обґрунтованість часткового задоволення заявлених вимог у цій частині. 
Суд уважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., оскільки зазначена сума є співмірною обсягу виконаних адвокатом робіт, не є надмірною та відповідає принципу розумності, визначеному ст. 133 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.205, 207, 512, 516, 526, 610, 612, 626-628, 638, 639, 1046, 1047 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст.12, 13, 19, 23, 77, 78, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (ЄДРПОУ 38750239, юридична адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) заборгованість за кредитним договором №L6063281 від 30.10.2018 року у загальному розмірі 25 148 грн. 86 коп., яка складається з: суми заборгованості – 19 215 грн. 99 коп., суми інфляційних втрат – 4 201 грн. 85 коп., суми 3% річних – 1 731 грн. 02 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (ЄДРПОУ 38750239, юридична адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.