Справа № 303/3724/26

П О С Т А Н О В А
Іменем України

28 липня 2026 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Шевчука В.В.,
суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,
з участю секретаря Савинець В.Ю.,
представника заявника Шкіря І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкіря Інна Іванівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2026 року (суддя Заболотний А.М.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Мукачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оголошення фізичної особи померлою,
в с т а н о в и в:
В квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною вище заявою. 
Свої вимоги мотивувала тим, що 14.07.2025 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Юнаківка Сумського району Сумської області внаслідок штурмових дій противника, артилерійських обстрілів та ударів БПЛА, зв`язок із її сином ОСОБА_2 було втрачено. Після завершення бою військовослужбовець до місця дислокації не повернувся, його місцеперебування невідоме. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 визнано таким, що зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби за обставин, що загрожували смертю внаслідок бойових дій. Відомості про його перебування у полоні, на лікуванні чи самовільне залишення військової частини відсутні. Також заявник зазначала, що факт зникнення безвісти підтверджується сповіщенням сім`ї, витягом з ЄРДР та витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. З часу зникнення будь-який зв`язок із ОСОБА_2 відсутній. Оголошення особи померлою необхідне для реалізації прав та законних інтересів заявника, зокрема щодо оформлення соціальних виплат, спадкових та інших прав.
Посилаючись на вказані обставини, заявниця просила суд оголосити ОСОБА_2 померлим від дня його вірогідної смерті, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою відмовлено.
Суд зазначив, що хоч з моменту зникнення безвісти ОСОБА_2 за особливих обставин - під час бойових дій минуло понад шість місяців, однак місце його ймовірної загибелі перебуває на території, що віднесена до зони можливих бойових дій, а тому відлік встановленого ч. 2 ст. 46 ЦК України строку не розпочався та відповідно звернення заявника до суду із цією заявою є передчасним.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкіря І.Я., просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою задовольнити в повному обсязі. 
Апелянт вказує, що висновок суду про передчасність звернення заявника до суду не відповідає змісту частини другої статті 46 ЦК України та фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції фактично пов`язав початок перебігу шестимісячного строку виключно із закінченням бойових дій на відповідній території. 
Однак, у випадку, якщо у матеріалах справи наявні докази загибелі військовослужбовця, то вважають некоректний та з точки зору правової визначеності невірний підхід - «очікувати внесення відповідних змін» до вищезазначеного Переліку.
Зазначають, що до матеріалів справи представником заявника долучено відповідь від військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2026 року №6847, з якої слідує, що Інформація про перебування вищевказаного військовослужбовця у полоні в противника, самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон - станом на сьогоднішній день відсутня. Повідомлень з лікувальних закладів на території України про поступлення на лікування військовослужбовця на адресу військової частини НОМЕР_1 - не надходило. Також у відповіді зазначено, що вони співпрацюють з відповідними державними органами, зокрема Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими, Національною поліцією України, Службою безпеки України та Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру», яке виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни, а також вказали, що станом на 15.05.2026 року, статус військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 залишається - зниклий безвісти.
На думку апелянта, посилання суду на відсутність актуальної інформації від державних органів є необґрунтованим, оскільки така інформація фактично була витребувана, перевірена та відображена у матеріалах справи через офіційну відповідь уповноваженого органу — військової частини, яка безпосередньо здійснює облік та супровід таких випадків.
Згідно з відповіді Секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 01.06.2026 року вказано, що запитувана інформація (про перебування ОСОБА_2 у полоні) в розпорядженні Секретаріату Уповноваженого відсутня, а тому не може бути надана.
Відповідно до відповіді з ДП «Український національний центр розбудови миру» від 15.06.2026 року вбачається, що відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні. Також, згідно з вищезазначеної відповіді - інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про ОСОБА_2 до НІБ не надходила.
Згідно з відповіді Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України вказано, що під час взаємодії з органами, які уповноважені на розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, міжнародними організаціями фактичні дані про місцезнаходження ОСОБА_2 , перебування його у полоні держави-агресора тощо Об`єднаним центром не отримувались.
У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство оборони України посилається на правову позицію, сформовану ВП ВС у постанові від 11.12.2024 р. у справі № 755/11021/22 та просить відмовити у задоволенні заяви з тих підстав, що населений пункт Юнаківка Сумського району Сумської області згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376, належить до переліку територій можливих бойових дій, дата виникнення можливих бойових дій 25.05.2022, дата припинення - не зазначена. Отже, відлік встановленого ч.2 ст.46 ЦК України строку не розпочався та, відповідно, звернення заявниці до суду із даною заявою є передчасним. 
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з підстав викладених у ній. Зазначила, що ОСОБА_2 пропав безвісти за обставин, які можуть вказувати на його загибель, а тому є підстави для визнання його померлим. Враховуючи наведене вище, просить рішення першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 про оголошення особи померлою задовольнити.
Від представника Міністерства оборони України в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їх участі (а.с. 119).
Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 03.03.2026 року (а.с.23).
Згідно із Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 163 від 06.06.2025 року, молодшого сержанта ОСОБА_2 призначено на посаду командира 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 (а.с. 35). 
У період з 06.06.2025 року по 14.07.2025 року ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2026 року № 117/1506убд (а.с.32).
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2026 року № 117/1517убд ОСОБА_2 у період з 22.06.2025 року по 14.07.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи на території Юнаківської сільської територіальної громади Сумського району Сумської області, що підтверджується журналом бойових дій військової частини (а.с.33).
Факт зникнення безвісти ОСОБА_2 підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2806 від 20.07.2025 року «Про оголошення зниклим безвісти молодшого сержанта ОСОБА_2 » зі змісту якого встановлено, що 14.07.2025 року близько 13:30 год. під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Юнаківка Сумського району Сумської області, у результаті штурмових дій противника за підтримки артилерії та ударів БПЛА, зв`язок із позицією, на якій перебував ОСОБА_2 , було втрачено. Після завершення бою зв`язок із ним відновити не вдалося, до місця розташування підрозділу він не повернувся. Пошукові заходи ОСОБА_2 результатів не дали. Інформація про перебування військовослужбовця у полоні в противника, самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон – станом на дату винесення наказу відсутня. Інформації про перебування військовослужбовця на лікуванні або перебування ідентифікованого тіла військовослужбовця у відділеннях бюро судово-медичної експертизи на території України на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходило. Відповідно до зазначеного наказу ОСОБА_2 визнано таким, що 14.07.2025 року зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби та бойового завдання із захисту територіальної цілісності України за обставин, що загрожували смертю, внаслідок воєнних (бойових) дій (а.с.16-17).
Про зникненя безвісти ОСОБА_2 , молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Юнаківка Сумського району Сумської області сповіщено сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 815 від 14.04.2026 року(а.с.18).
По даному факту порушено кримінальне провадження, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.19).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250922-3977 від 22.09.2025 року ОСОБА_2 внесений до реєстру як особа, зникла безвісти за особливих обставин (а.с.20-21).
Разом із тим, листом військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2026 року № 6847 повідомлено про те, що службове розслідування по факту зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_2 не проводилося, місце перебування його на цей час не відоме. Наявну геолокацію місця зникнення ОСОБА_2 внесено до інтерактивної карти з обмеженим доступом, яка використовується спеціалізованими пошуковими групами. Інформація про перебування ОСОБА_2 в полоні, самовільне залишення військової частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон відсутня. Повідомлення з лікувальних закладів щодо ОСОБА_2 не надходили. Станом на 15.05.2026 року статус ОСОБА_2 залишається зниклий безвісти (а.с.53-54).
Факт, який просить встановити заявниця, потрібен їй для реєстрації факту смерті сина та отримання свідоцтва про смерть, у подальшому для реалізації права на прийняття спадщини та інших прав, передбачених чинним законодавством України, у випадку загибелі військовослужбовця під час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відмовляючи у задоволені заяви  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для оголошення  ОСОБА_2 померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, з наступних підстав.
За нормами ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Судом, у відповідності до наданих доказів вірно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , командир 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , 14.07.2025 року виконував бойове завдання у районі населеного пункту Юнаківка Сумського району Сумської області, де і зник безвісти.
Згідно із наказом Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025 (в редакції від 10.06.2026) територія Юнаківської сільської територіальної громади належить до переліку території можливих бойових дій, дата виникнення можливості бойових дій - 25.05.2022 року, дата припинення можливості бойових дій – не зазначена. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зазначено що суд, з урахуванням конкретних обставин справи може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій 
У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.
Разом із тим, як встановлено судом апеляційної інстанції (арк. 53-54) військовою частиною НОМЕР_1 від 15.05.2026 року № 6847 повідомлено про те, що службове розслідування по факту зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_2 не проводилося, а тому факт загибелі ОСОБА_2 є припущенням і жодними належними доказами не підтверджується.
Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги про те, що син заявниці зник безвісті за особливих обставин при наявності переконливої інформації, яка надає підстави вважати його таким, що загинув під час захисту Батьківщини.
Таким чином, відмовляючи у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для оголошення ОСОБА_2 померлим до спливу строків, вказаних у частині другій статті 46 ЦК України.
Оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шкіря Інна Іванівна, залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07.08.2026.

Головуючий

Судді