Справа № 594/440/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року 

Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого Зушман Г. І. 
з участю секретаря Шимків Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий центр” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Споживчий центр”, у березні 2026 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказуючи, що у відповідності до умов договору №22.09.2025-100000430 від 22.09.2025 надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів, строком на 140 днів з фіксованою незмінною ставкою у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом. Посилається на те, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 10800,00 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 02.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Громик І.М. подав додаткові пояснення у справі, в яких позов ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором визнає частково. Вважає, що стягненню підлягає борг у сумі 3000,00 грн. Звертаючись до суду ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 22.09.2025-100000430 від 22.09.2025, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» і ОСОБА_1 , що становить 10800,00 грн. і складається з: тіла кредиту - 3000,00 грн; процентів - 4200,00 грн.; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 600,00 грн.; відсотків, нарахованих по ст.625 ЦК України – 3000,00 грн. Однак вимога про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, заборгованості по комісії за надання кредиту, відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України є безпідставною і не ґрунтується на вимогах законодавства. Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», безпідставно нараховані відсотки за користування кредитом і відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Посилається на те, що 21.03.2022 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації і є військовослужбовцем Національної гвардії України. З 08.08.2025 по даний час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 оперативно-тактичного з`єднання -1 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Про те, що він є військовослужбовцем Національної гвардії України було відомо ТОВ «Споживчий центр» під час укладення кредитного договору. Відтак відповідно до положень законодавства, йому як військовослужбовцю, проценти за користування кредитними коштами, штрафні санкції, пеня не повинні нараховуватися, оскільки на нього поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При таких обставинах нарахування ТОВ «Споживчий центр» відсотків за користування кредитом за Кредитним договором № 22.09.2025-100000430 від 22.09.2025 суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Нарахування ТОВ «Споживчий центр» відсотків за користування кредитом і відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України суперечить вимогам Цивільного кодексу України.
Крім того пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Умова договору про надання коштів у кредит, якою встановлено плату у вигляді комісії за надання кредиту є нікчемними. Кредитний договір укладено у формі Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) і Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 22.09.2025-100000430 (кредитної лінії) від 22.09.2025. Умовами Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 22.09.2025-100000430 (кредитної лінії) від 22.09.2025 встановлена комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 20% від суми Кредиту та дорівнює 600 грн. 00коп. (п.7). Водночас у договорі № 22.09.2025-100000430 від 22.09.2025 не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з наданням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату комісії є нікчемною, внаслідок чого суми нарахованих комісій не можуть бути стягнуті з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр». При таких обставинах з нього має бути стягнуто лише тіло кредиту у сумі 3000,00 грн.
Окрім того, представник відповідача посилається на те, що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується електронним посвідченням ветерана № НОМЕР_2 від 15.06.2026, яке було долучено до матеріалів цивільної справи. Має статус учасника бойових дій і звільнений від сплати судового збору згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». У разі часткового задоволення позову ОСОБА_1 має бути звільнений від сплати судового збору. 
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Чехун Ю.В. у поданих додаткових поясненнях наполягає на задоволенні позову. Щодо комісії пов`язаної із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу – інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Відповідно до заявки кредитного договору зазначено: «Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит».
Отже, комісія за обслуговування пов`язана з наданням ряду перелічених послуг, а саме: 1) організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, 2) забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, 3) забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях,4) забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу,5) консультаційні послуги,6) інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості.Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. Договором застережено, що до складу даної комісії не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства.
Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача. Просив врахувати надані письмові пояснення по суті справи.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. 
Між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 22.09.2025 укладено кредитний договір №22.09.2025-100000430 (КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ) на наступних умовах: Дата надання/видачі кредиту – 22.09.2025; сума Кредиту: 3000 грн. 00 коп. Строк, на який надається Кредит – 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту – 08.02.2026 (п.п.1-4договору)..
П.6. договору передбачено, що процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Згідно п.7. договору комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія", економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 20% від суми Кредиту та дорівнює 600 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
У п.10.договору зазначено, що денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.87% (денна процентна ставка) = (3668.14 / 3000)/ 140 ? 100%.
У п.15. договору сторони домовились, що Позичальник, який прострочив виконання будь-якого грошового зобов`язання за договором, зокрема, зобов`язання зі сплати Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) у терміни/строки, що передбачені договором, на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 170000% річних від суми заборгованості за весь час прострочення відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (по тексту даного договору - “проценти річних”). Кредитодавець має право нараховувати вказані проценти річних, починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання (в тому числі, якщо прострочення виконання виникло до закінчення строку, на який надається кредит) за кожен день прострочення його виконання. Базою нарахування вказаних процентів є сума простроченого грошового зобов`язання, зокрема, сума прострочених Кредиту/його частини та/або Процентів/їх частини та/або Комісії(їй)/ її(їх) частини (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). Проценти річних не нараховуються на прострочені раніше нараховані проценти річних. При цьому сторони домовились, що у випадку, якщо розмір процентів річних, нарахованих за один день прострочення, перевищує 39 грн., за даним договором застосовується спеціальна договірна умова по зменшенню процентів річних за відповідний день, а саме розмір річних, які нараховуються за відповідний день, становить 39 грн. Також сторони домовились, що проценти річних не нараховуються, якщо сума простроченого грошового зобов`язання є меншою, ніж 100 грн. Сторони домовились, що Кредитодавець має право вільно здійснювати своє право на застосування та отримання процентів річних, зазначених в даному пункті, як щодо повних сум процентів річних, так і щодо їх частин, як застосовуючи їх (повністю або частково), так і не застосовуючи, що є лише реалізацією Кредитодавцем його права і не є зміною умов договору. Сукупна сума процентів річних та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання його зобов`язань (якщо такі встановлені договором) на підставі даного договору, не може перевищувати максимальне обмеження цієї суми, встановленої законом.
Договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором E143. 
Згідно договору реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 4149-49XX-XXXX-4367. 
Відповідно до повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №1-2403 від 24.03.2026 відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 22.09.2025 09:35:08 на суму 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок) грн, номер картки 4149499399894367, номер транзакції в системі iPay.ua – 870442116, призначення платежу: Видача за договором кредиту №22.09.2025-100000430.
Як видно із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором 22.09.2025-100000430 від 22.09.2025, станом на 23.03.2026 заборгованість по кредитному договору становить: загальна заборгованість: 10 800.00 грн, з яких: основний борг - 3 000.00 грн, залишок відсотків - 4200.00 грн, залишок відсотків за ст. 625 ЦК України - 3 000.00 грн, залишок комісій - 600.00 грн.
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит, який становить 3000 грн.
ОСОБА_1 отримано кредитні кошти у розмірі 3000 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Суду не надано доказів повернення відповідачем отриманих коштів, а відповідно до розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту становить 3000 грн. Отже, позов в цій частині підлягає до задоволення.
Разом з тим, суд не погоджується з вимогою щодо стягнення з відповідача відсотків в розмірі 4200.00 грн, оскільки, виходячи з такого.
Так, відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються".
Відповідно до пункту 15 статті 14 цього Закону в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02.09.2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19.
У справі, судом встановлено, що на підтвердження доказів перебування ОСОБА_1 на службі в Збройних Силах України та наявності у нього статусу військовослужбовця, відповідачем до суду надано довідку командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України №2237 від 09.06.2026, згідно якої 21.03.2022 ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 оперативно-тактичного з`єднання -1 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 08.08.2025 по теперішній час.
Відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується електронним посвідченням ветерана № НОМЕР_2 від 15.06.2026, яке долучено до матеріалів цивільної справи. 
Таким чином, судом встановлено, що з 08.08.2025 відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , а кредитний договір укладено 22.09.2025, відтак в силу пункту 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом відповідно до кредитним договором № 22.09.2025-100000430 від 22.09.2025 в сумі 4200 грн не підлягають нарахуванню.
За таких обставин, позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання стягнення комісії, суд виходить із такого.
Позивачем нарахована комісія, яка передбачена договором.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов кредитного договору свідчить про те, що комісія за надання кредиту, встановлена договором, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення кредитного договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 600 грн. 
Щодо стягнення з відповідача відсотків, нарахованих по ст.625 ЦК України в розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне.
Суд враховує, що сторони погодили стандартну відсоткову ставку за користування кредитом, та такий розмір кредитної ставки відповідає максимально дозволеному статтею 8 Законом України «Про споживче кредитування».
Крім того, в період дії воєнного стану, в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не може нараховуватися та підлягають списанню суми передбачені статтею 625 цього Кодексу, а також неустойка (штраф, пеня) за таке кредитного зобов`язання.
Покликання позивача на Закон України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким були внесені зміни до ЗУ "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень суд відхиляє, оскільки відповідні зміни у пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо всіх кредитних договорів, в тому числі і споживчих, не вносилися та є чинними.
Тому, не підлягає до задоволення вимога про стягнення процентів згідно статті 625 ЦК України у розмірі 3000 гривень.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Відповідач заперечував щодо стягнення з нього судового збору, оскільки він є учасником бойових дій, що підтверджується електронним посвідченням ветерана № НОМЕР_2 від 15.06.2026, яке було долучено до матеріалів цивільної справи. Має статус учасника бойових дій і звільнений від сплати судового збору згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». У разі часткового задоволення позову ОСОБА_1 має бути звільнений від сплати судового збору. 
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги,в встановлені законодавством України, що підтверджується електронним посвідченням ветерана № НОМЕР_2 від 15.06.2026.
Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, що узгоджується з позицією Верховного Суду в ухвалі суду від 03.07.2024 у справі № 567/79/23 (провадження № 61-16782 св 23).
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз приписів ст. 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, коли рішення суду ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки в даній справі відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до вимог законодавства, враховуючи підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне компенсувати сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833), заборгованість за кредитним договором № 22.09.2025-100000430 від 22.09.2025 в сумі 3000,00 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 739,55 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повне рішення складено 17 серпня 2026 року. 

Головуючий: Г.І.Зушман