Справа № 944/1225/26
Провадження №2-а/944/80/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Карпин І.М.
з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:
Правова позиція позивача та відповідача
06.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №R81647 від 16.09.2025 та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.02.2026 в приміщенні Яворівського ВДВС позивачу разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2026 ВП№80331077 надано копію постанови №R81647 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 16.09.2025, винесену керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 . У відповідності до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. У вказаній постанові установлено: «за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач не погоджується з вказаним рішенням відповідача та заперечує отримання повістки про виклик від відповідача. Поряд з тим, 20.07.2024 позивач вчасно оновив свої облікові дані, що підтверджується копією додатку військово-облікового документу «Резерв+» позивача. Серед даних позивач також уточнив місце свого проживання та контактний номер телефону. За адресою реєстрації позивач проживає разом з батьком. Ні позивач, ні родичі, з ким він проживає за вказаною адресою, не отримували повістки від відповідача. Повідомлення від листоноші про необхідність з`явитись для отримання повістки в поштовій скринці також не було. Позивач має оформлену відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації бронювання, яка дійсна до 06 лютого 2027 року, а тому у нього відсутні причини ухилення від неявки за повісткою до відповідача. Оскільки позивач не отримував повістки, вважає, що він не був належним чином повідомлений про необхідність його явки до відповідача. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку. Крім того, в змісті оскаржуваної постанови не зазначено конкретну мету з якою викликався позивач, хоча п.п. 3 п.8 ч.3 ст. 22 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у повістці обов`язково повинно бути зазначено мету виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Позивач вчасно оновив свої військово-облікові дані, відповідачем на підставі п. 1 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було надано йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 06.02.2027, що свідчить про відсутність умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . З наведених підстав просить постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати.
02.04.2026 відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стало встановлення факту порушення мобілізаційної підготовки та мобілізації, що виразилось у неявці по повістці. Крім того, 16.09.2025 ОСОБА_1 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста подав заяву, сформовану в електронному вигляді та підписану кваліфікованим електронним підписом. У зазначеній заяві позивач повідомив про допущене ним порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яка полягає у неявці по повістці. У цій же заяві позивач прямо зазначив, що визнає факт вчинення адміністративного правпорушення та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Доводи позивача щодо відсутності належних доказів правопорушення є безпідставними, оскільки факт порушення підтверджується як даними державних інформаційних систем, так і власною заявою позивача. Таким чином, постанова №R81647 від 16.09.2025 була винесена уповноваженою посадовою особою у межах наданих повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства та на підставі належних доказів. З огляду на викладене підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, просить в позові відмовити.
07.04.2026 представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказує, що позивач отримав відзив на позовну заяву, з обставинами викладеними у ньому не погоджується. Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало встановлення факту порушення мобілізаційної підготовки та мобілізації, що виразилось у неявці по повістці, однак копії такої повістки відповідач не надає, а також доказів її отримання позивачем чи надсилання її поштою на адресу позивача. Крім того, оскаржувана постанова не містить визначеної дати та часу необхідної явки позивача до відповідача, згідно повістки. 
Визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до Відповідача за повісткою у встановлений строк. Позивач заперечує факт отримання повістки, Відповідач з Відзивом не надає доказів вручення повістки Позивачу, відтак останній не був належним чином повідомлений про необхідність його явки до Відповідача. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку. Також, слід зазначити, що у відповідності до ст. 285 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. Позивач копії такої постанови також не отримував. Згідно з відомостями викладеними в оскаржуваній постанові, копія такої під розписку Позивачу не вручалась. У відповіді на адвокатський запит Відповідач повідомив, що окреме направлення копії постанови особі поштовим зв`язком не здійснювалось, чим підтвердив порушення вимог вищевказаної статті. Поряд з тим, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, якими підтверджується винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, тобто не містить доказів того, що ОСОБА_1 отримав повістку №б/н, однак без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто з Відзивом не надані копія розписки про отримання повістки, чи відповідні відомості відділення поштового зв`язку про відмову отримати повістку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Покликання Відповідача на наявність заяви особи про визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, без доказів його винуватості не може бути безумовною підставою для притягнення такої особи до відповідальності. Також у постанові відсутні відомості про повідомлення особи, яка притягується до відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, що є порушенням права такої особи на захист та підставою для скасування постанови. Слід зазначити, що заява особи, яка притягується до відповідальності, про розгляд справи без його участі, не звільняє Відповідача від обов`язку повідомити таку особу про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена без дотримання вимог ст. 283 КУпАП, у резолютивній частині постанови не зазначена норма закону, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. При накладені стягнення не враховані відомості про особу правопорушника, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. Враховуючи, що Відповідач з Відзивом не надав доказів (зокрема копій повістки, доказів її вручення чи надсилання Позивачу, повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, тощо) вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за обставин, викладених у оскаржуваній постанові, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування такої постанови. На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

Заяви, клопотання учасників учасників справи
У судовому засіданні 12.06.2026 позивач ОСОБА_1 та його представник Попівняк Н.М позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача Вольбин І-О.Т. в судовому засіданні 12.06.2026 позов заперечив, просив в задоволені такого відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
В судове засідання сторони не прибули, представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
18.03.2026 представник позивача подав заяву на усунення недоліків ухвали суду від 10.03.2026.
Ухвалою суду від 30.03.2026 поновлено строк на звернення до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення та прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.
07.04.2026 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із зайнятістю судді в іншому судовому провадженні. 
10.07.2026 ухвалою суду відмовлено в клопотанні відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
Відповідно до ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03.07.2026 є дата складення повного судового рішення 10.07.2026.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що відповідно до постанови від 16.09.2025 № R81647 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн. з можливістю сплати протягом 10 днів у розмірі 8500 гривень.
У вказаній постанові зазначено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці ( ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Як вбачається з витягу із ОСОБА_2 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , значаться відомості про дату уточнення даних 20.07.2024. Також міститься відмітка про те, що тип відстрочки: бронювання до 06.02.2027.
ОСОБА_1 16.09.2026 подав заяву засобами додатку Резерв + про те, що факт вчинення адміністративного правопорушення визнає та надав згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Повідомив, що ним допущено порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: не прибув за повісткою до ТЦК та СП, чим порушено вимоги зазначеного законодавства. Відповідальність за такі дії передбачена статтею 210-1 КУпАП.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про самовизнання було сформовано постанову.
З постановою № R81647 від 16.09.2025 не погоджується, оскільки вматеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскаржувана постанова не містить визначеної дати та часу необхідної явки позивача до відповідача, згідно повістки.

Мотиви та оцінка суду
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.
У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала зазначену у цій статті заяву через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, копія постанови по справі може бути направлена їй засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Згідно з ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити також відомості про дату, спосіб надходження та зміст заяви від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, у постанові про накладення адміністративного стягнення мають міститися інформація про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати штрафу, та відомості про те, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.
Частиною 3 ст. 201-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період , що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Указана правова норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, які встановлюють правила поведінки.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 , затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 , в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до частин першої, третьої ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Вказаними нормами встановлено обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487.
Відповідно до абз. 5 п. 79 Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Форма повістки, розписки та їх зміст визначені в додатку 11 Порядку.
Згідно примітки до додатку 11 повістка вважається врученою:
рекомендованим поштовим відправленням, поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення у день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (роботи, навчання), якщо особа не повідомила про іншу свою адресу;
шляхом вручення під особистий підпис у день, зазначений у розписці до повістки, в якій проставлений підпис особи, або день складеного у довільній формі акта про відмову особи в отриманні повістки під особистий підпис (за підписом осіб, які мали намір вручити особі повістку).
Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до ТЦК та СП законодавцем не встановлені.
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці ( ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію
Абзацом 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію закріплено правило, згідно якого у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Матеріали справи не містять відомостей про здійснення належного виклику ОСОБА_1 до ТЦК та СП, не зазначено таких відомостей і в постанові №R81647 від 16.09.2025.
Відповідно до ч.1ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що визнання вини та добровільна згода позивача унеможливлює подальше оскарження постанови, оскільки особа реалізувала своє право на самостійне визнання факту правопорушення і цим підтвердила законність притягнення до відповідальності. Сам факт визнання особою вини у адміністративному порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на вищенаведене, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова №R81647, яка винесена 16.09.2025, підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки відсутні будь-які докази вчинення ОСОБА_1 порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 665 грн 60 коп.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд ,
у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №R81647 від 16.09.2025 по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити.
Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривні 60 копійок судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 10.07.2026.

Суддя І.М. Карпин