ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/8491/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Лозовського О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 527757,99 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує вимоги податкового законодавства щодо своєчасності сплати податків в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України (далі – ПК України).
За відповідачем обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у загальному розмірі 527757,99 грн.
З метою погашення податкового боргу була сформована та надіслана відповідачу податкова вимога від 10.08.2016 №10156-17, проте вказані заходи не спричинили погашення податкового боргу відповідачем.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
Позивач просить стягнути з відповідача в дохід держави податковий борг в розмірі 527757,99 грн.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
23.07.2026 на адресу суду надійшов відзив від представник відповідача, у якому той зазначає, що позивач не довів наявності всіх передбачених Податковим кодексом України підстав для примусового стягнення податкового боргу. Зазначає, що контролюючим органом не доведено належного вручення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, узгодженості грошового зобов`язання, виникнення податкового боргу та права на його примусове стягнення. Також вказує на відсутність належного розрахунку заявленої до стягнення суми та доказів існування саме такого розміру боргу на день звернення до суду. 
Крім того, відповідач наголошує, що після залишення позову без руху позивач подав нову редакцію позову та нові докази, а посилання на рішення у справі №140/8567/25 вважає безпідставним, оскільки воно не набрало законної сили та стосується інших податкових повідомлень-рішень і іншого податкового боргу. 
07.08.2026 до суду надійшла відповідь на відзив ГУ ДПС у Волинській області, у якій позивач заперечив проти доводів відповідача та зазначив, що зміна редакції позову була зумовлена уточненням адреси відповідача, при цьому предмет та підстави позову не змінювалися. 
Позивач вказав, що податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржені, тому визначені ними грошові зобов`язання є узгодженими, а несплачені у встановлений строк суми набули статусу податкового боргу. Також зазначено, що податкова вимога залишається чинною протягом усього періоду безперервного існування податкового боргу та не потребує повторного направлення у разі зміни його суми. 
Щодо розміру боргу ГУ ДПС пояснило, що загальна заборгованість з орендної плати становить 1439096,17 грн, з якої 911461,38 грн вже охоплено рішенням суду у справі №140/8567/25, тому в цій справі підлягає стягненню 527634,79 грн.
07.08.2026 до суду надійшла заява ГУ ДПС у Волинській області про уточнення (зменшення) позовних вимог, у якій позивач зазначив, що податковий борг ОСОБА_1 зменшився у зв`язку зі скасуванням нарахованого в минулих роках земельного податку з фізичних осіб у сумі 123,20 грн. 
ГУ ДПС вказало, що загальна заборгованість з орендної плати з фізичних осіб становить 1467516,52 грн, однак частина боргу в сумі 911461,38 грн вже охоплена рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі №140/8567/25, а нові нарахування в сумі 22115,77 грн до стягнення у цій справі не заявлені. У зв`язку з цим позивач просить стягнути зі ОСОБА_1 податковий борг у сумі 527634,79 грн.
Просив позов задовольнити.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив такі обставини. 
Судом встановлено, що за відповідачем ОСОБА_1 обліковується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб та по земельному податку з фізичних осіб у загальному розмірі 527634,79 грн, що підтверджується довідкою про наявність заборгованості по платежах до бюджету (а. с. 3), розрахунком податкового боргу (а. с. 4), витягом з ІТС «Податковий блок» (а. с. 24-26).
Податковий борг по орендній платі з фізичних осіб в загальному розмірі 527634,79 грн виник внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями (далі - ППР) по орендній платі з фізичних осіб, зокрема: 
09.09.2025 згідно податкового повідомлення-рішення №449334-2406-0318-UA07080230000046097 від 09.04.2025, яким платнику нараховано податкового зобов`язання в сумі 79472,74 грн;
09.09.2025 згідно податкового повідомлення-рішення №449336-2406-0318-UA07080230000046097 від 09.04.2025, яким платнику нараховано податкового зобов`язання в сумі 200,90 грн; 
09.09.2025 згідно податкового повідомлення-рішення №449338-2406-0318-UA07080230000046097 від 09.04.2025, яким платнику нараховано податкового зобов`язання в сумі 160645,68 грн; 
09.09.2025 згідно податкового повідомлення-рішення №449340-2406-0318-UA07080230000046097 від 09.04.2025, яким платнику нараховано податкового зобов`язання в сумі 134219,49 грн; 
09.09.2025 згідно податкового повідомлення-рішення №449342-2406-0318-UA07080230000046097 від 09.04.2025, яким платнику нараховано податкового зобов`язання в сумі 25,77 грн; 
09.09.2025 згідно податкового повідомлення-рішення №449344-2406-0318-UA07080230000046097 від 09.04.2025, яким платнику нараховано податкового зобов`язання в сумі 152897,42 грн; 
09.09.2025 згідно податкового повідомлення-рішення №449346-2406-0318-UA07080230000046097 від 09.04.2025, яким платнику нараховано податкового зобов`язання в сумі 172,79 грн; 
Разом з тим, заходами стягнення по рішенню ВОАС від 29.10.2025 у справі №140/8567/25 охоплено податкового боргу в сумі 911461,38 грн. 
Відтак, загальна заборгованість по даному податку становить 1439096,17 грн, однак підлягає до стягнення – 527634,79 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36, пункту 38.1 статті 38 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно із підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом; грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що позивач відповідно до статті 59 ПК України надіслав відповідачу податкову вимогу за формою «Ф» від 10.08.2016 №10156-17, яка була направлена рекомендованим листом на адресу: АДРЕСА_1 , та повернулася у зв`язку із закінченням терміну зберігання 15.09.2016. Також відповідачу листом ГУ ДПС у Волинській області від 18.07.2025 №14526/6/03-20-13-04-06 повторно направлено податкову вимогу разом із податковими повідомленнями-рішеннями, які охоплені рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 у справі №140/8567/25. Податкова вимога була вручена платнику 19.07.2025, однак вказані заходи не спричинили повного погашення платником податків податкового боргу.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно із пунктами 95.1, 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Статтею 37 ПК України передбачено, що виконання податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з приписами підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Пунктом 87.9 статті 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 ПК України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Пунктом 131.2 ст. 131 ПК України передбачено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Отже, нормою пункту 87.9 статті 87 ПК України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу. У випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, контролюючий орган нараховує штраф у розмірах, установлених статтею 126 ПК України у залежності від терміну затримки.
Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному пунктом 131.2 статті 131 ПК України. 
Пунктом 124.1 статті 124 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до пункту 124.2 статті 124 ПК України встановлено, що діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Пунктами 109.2, 109.3 статті 109 ПК України визначено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
У випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
З аналізу наведених приписів, у разі застосування контролюючим органом до платника податку штрафу за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України встановлення контролюючим органом вини такого платника у вчиненні ним умисного діяння доведенню не потребує, а достатнім є виявлення лише факту допущення платником податків порушення строку сплати такої узгодженої суми грошового зобов`язання.
Згідно із пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Суд враховує, що податковий борг в сумі 527634,79 грн, який заявлений до стягнення у цій справі, виник у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями, які не скасовані в адміністративному чи у судовому порядку, а тому, в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях податкові зобов`язання є узгодженими та у зв`язку з їх несплатою вважаються податковим боргом.
При цьому, суд не бере до уваги доводи представника відповідача про відсутність підстав для примусового стягнення податкового боргу, оскільки суми податкового боргу підтверджуються довідкою про наявність заборгованості по платежах до бюджету (а. с. 3), розрахунком податкового боргу (а. с. 4), витягом з ІТС «Податковий блок» (а. с. 24-26).
Суд враховує, що податковий борг в загальній сумі 527634,79 грн, який заявлений до стягнення у цій справі, виник у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями, які не скасовані в адміністративному чи у судовому порядку, а тому, в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях податкові зобов`язання є узгодженими та у зв`язку з їх несплатою вважаються податковим боргом.
Виходячи із системного аналізу положень ПК України, заяви позивача про зменшення позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що оскільки за відповідачем обліковується податковий борг в загальному розмірі 527634,79 грн, доказів його повної або часткової сплати відповідачем не подано, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у спосіб прийняття рішення про стягнення з відповідача податкового боргу у вказаному вище розмірі.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан 4, код ЄДРПОУ 44106679) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 527634 (п`ятсот двадцять сім тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 79 копійок.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський