ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2026 року  м.Дніпро Справа № 904/4772/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. ( доповідач )
суддів:  Чус О.В., Дарміна М.О..

секретар судового засідання: Скордумова Л.В.

представники сторін:
від прокуратури: Федотова О.П.
від позивача-1: не з`явився
від позивача-2: не з`явився
від відповідача: Баранікова М.М.
від відповідача: Бондаренко К.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги"
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р.
( суддя Ярошенко В.І., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 04.04.2024 р. )
у справі 
за позовом
Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області
в інтересах держави в особі: 
Тернівської міської ради,
м. Тернівка, Дніпропетровської області, 
Відділу освіти Тернівської міської ради, 
м. Тернівка, Дніпропетровська область 
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю 
"Дніпровські енергетичні послуги", 
м. Дніпро 
про визнання недійсними додаткових угод, стягнення

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Керівник Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Тернівської міської ради, Відділу освіти Тернівської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", в якому просив суд:
- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 03.03.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021, укладену між відділом освіти Тернівської міської ради та ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги”;
- визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 13.10.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021, укладену між відділом освіти Тернівської міської ради та ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги”;
- визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 23.10.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021, укладену між відділом освіти Тернівської міської ради та ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги”;
- визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 17.11.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021, укладену між відділом освіти Тернівської міської ради та ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги”;
- визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 18.11.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021, укладену між відділом освіти Тернівської міської ради та ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги”;
- визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 22.11.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021, укладену між відділом освіти Тернівської міської ради та ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги”;
- визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 23.11.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №521000055218/1 від 04.01.2021, укладену між відділом освіти Тернівської міської ради та ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги”;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпровські енергетичні послуги” на користь відділу освіти Тернівської міської ради грошові кошти у розмірі 399 969, 49 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні спірних додаткових угод сторонами порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки ціна за одиницю товару збільшена на 155,73% порівняно з первісною ціною договору, що значно перевищує допустимий 10-відсотковий ліміт, не відповідає принципу максимальної економії бюджетних коштів та призвело до безпідставного витрачання коштів місцевого бюджету у розмірі 399 969,49 грн.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р. позов задоволено повністю. Визнано недійсними додаткові угоди № 2 від 03.03.2021 р., № 4 від 13.10.2021 р., № 5 від 23.10.2021 р., № 6 від 17.11.2021 р., № 7 від 18.11.2021 р., № 8 від 22.11.2021 р., № 9 від 23.11.2021 р. до договору про постачання ( закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021 р., укладеного між Відділом освіти Тернівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" на користь Відділу освіти Тернівської міської ради грошові кошти в розмірі 399 969,49 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору 19 830,03 грн.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішеням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р. по справі № 904/4772/23 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник зазначає, що суд першої інстанції, визнаючи додаткові угоди недійсними та стягуючи грошові кошти, застосував лише положення абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України, проігнорувавши імперативні приписи абз. 2 ч. 1 цієї ж статті, які зобов`язують кожну зі сторін недійсного правочину повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на його виконання. На переконання апелянта, двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнання правочину недійсним і не може бути проігнорована. Визнання додаткових угод недійсними без застосування наслідків недійсності до обох сторін не відповідає принципам справедливості та рівності. Апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 396/29/17, від 21.09.2021 р. у справі № 904/1907/15, від 03.12.2021 р. у справі № 906/1061/20, від 26.05.2023 р. у справі № 905/77/21, в яких зазначено, що двостороння реституція є обов`язковим наслідком недійсного правочину.
Водночас, на думку Скаржника, визнання додаткових угод недійсними не означає автоматичне застосування положень договору у первісній редакції, оскільки постачання товару за умовами договору на період дії додаткових угод фактично не відбулося. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, тому юридичні наслідки у вигляді постачання електричної енергії на період дії додаткових угод та оплати не відбуваються. Стягувати різницю між первісною ціною та ціною останньої додаткової угоди, на думку апелянта, неможливо через відсутність постачання електричної енергії після визнання недійсними додаткових угод.
При цьому Скаржник зазначає, що до договору про постачання електричної енергії через неможливість фізичного повернення спожитої електричної енергії мають застосовуватися спеціальні положення за аналогією з договорами оренди, надання послуг або виконання робіт, де двостороння реституція є неможливою. Апелянт посилається на ч. 6 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та зазначає, що якщо неможливо застосувати двосторонню реституцію через специфіку правочину з постачання електричної енергії, то неможливо і визнавати додаткові угоди недійсними, посилаючись на ч. 1 ст. 216 ЦК України, а тому Прокурором обрано неефективний спосіб захисту.
Скаржник наголошує на тому, що що зміна умов договору шляхом укладання додаткових угод здійснювалася за згодою обох сторін, угоди були підписані сторонами і не вносилися постачальником одноосібно. Порядок зміни умов визначено умовами Договору та Комерційної пропозиції, зокрема п. 1.2.3, який передбачав збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни на ринку. Постачальник керувався п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та роз`ясненнями Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 24.11.2020 р. № 3304-04/69987-06. Матеріали справи не містять доказів недотримання сторонами під час укладення правочину вимог ст. 203 ЦК України.
Щодо порушення 20-денного строку попередження про зміну умов договору Апелянт зазначає, що відповідні положення стосуються випадків одноосібної зміни Постачальником умов договору. Сторонами шляхом укладання додаткової угоди № 3 від 03.09.2021 р. були внесені зміни до умов комерційної пропозиції та виключена вимога про 20-денний строк попередження, тому сторони зафіксували домовленість, що цей строк у даному випадку не застосовується.
Скаржник зазначає, що що п`ятеро суддів Великої Палати Верховного Суду висловили спільну окрему думку від 06.02.2024 р. щодо постанови від 24.01.2024 р. у справі № 922/2321/22, в якій не погодилися з позицією Великої Палати та вважали, що сторони договору про закупівлю можуть вносити необмежену кількість разів змін до договору в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження до 10% за один раз. Це, на думку апелянта, підтверджує недостатню ясність і однозначність положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та невідповідність правового регулювання принципам юридичної визначеності. Апелянт посилається на рішення ЄСПЛ у справах «Achour v. France», «Kononov v. Latvia», «Сєрков проти України», «Новік проти України» щодо вимог якості закону та передбачуваності його застосування.
Апелянт заперечує висновок суду про заниження ціни задля перемоги у відкритих торгах, зазначаючи, що замовник скористався правом на укладення договору за переговорною процедурою відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки двічі оголошені відкриті торги не відбулися через відсутність достатньої кількості тендерних пропозицій. Ціна на момент участі у відкритих торгах та під час укладання Договору залишалася незмінною.
Апелянт стверджує, що сторони обрали як джерело інформації про коливання ціни на ринку оприлюднені ДП «Оператор ринку» результати торгів на ринку «на добу наперед», що відповідає вимогам Закону України «Про ринок електричної енергії». Загальна доступність, відкритість та прозорість цієї інформації підтверджує, що внесення змін до договору провадилося у прозорий спосіб. Законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання ціни, тому сторони передбачили це у Договорі.
Апелянт також зазначає, що протягом дії Договору сторони сумлінно дотримувались його вимог, спираючись на чинне законодавство та роз`яснення повноважного державного органу, не мали умислу на порушення інтересів держави. При укладенні додаткових угод сторони прагнули уникнути дострокового розірвання Договору та переходу споживача на постачання до постачальника «останньої надії», тариф на послуги якого був утричі вищим, що дозволило заощадити кошти бюджету.
Щодо повноважень Прокурора Апелянт зазначає, що законодавство не наділяє органи прокуратури повноваженнями щодо нагляду за дотриманням законодавства у сфері закупівлі чи контролю процедури закупівлі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» органи прокуратури відсутні в переліку органів, що здійснюють державний контроль у сфері закупівель. Прокуратурою проведено «вивчення питання» за результатами моніторингу інформації з веб-порталу «Prozorro», однак правовий статус такого «вивчення» законом не встановлений, а відповідні права прокуратури та порядок такого моніторингу не передбачено жодними нормами законодавства, що суперечить ст. 19 Конституції України. Апелянт вважає, що відсутній будь-який зафіксований у встановленому законодавством порядку факт порушення інтересів держави, а участь прокурора у цій справі має ознаки скасованого законом загального нагляду.
Від Скаржника надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Керівник Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області подав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" та вважає її необґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, посилаючись на те, що підставою для поставки конкретного обсягу електричної енергії є сам договір № 521000055218/1, а не додаткові угоди до нього, якими лише вносились зміни стосовно збільшення вартості електричної енергії та зменшення обсягів поставки. При визнанні додаткових угод недійсними Відділ освіти Тернівської міської ради не повинен повертати отриману електричну енергію, оскільки підстава для її отримання не відпала — договір сам по собі не визнаний недійсним. Відділ освіти оплатив поставку 665 772,174 кВт*год електроенергії на суму 2 519 674,91 грн з ПДВ, хоча відповідно до первісної ціни договору мав сплатити 2 119 705,42 грн з ПДВ, тому фактична переплата становить 399 969,49 грн і підлягає стягненню з відповідача.
Прокурор зазначає, що правова позиція Апелянта про неможливість визнання додаткових угод недійсними суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.01.2024 р. у справі № 922/2321/22, згідно з якою додаткові угоди, якими вносяться зміни в договір в частині збільшення вартості електричної енергії, не можуть підвищувати ціну понад 10% від ціни, визначеної за результатами процедури закупівлі.
Прокурор наголошує, що кожна окрема додаткова угода була укладена як з перевищенням максимально допустимого порогу в 10% підвищення ціни по відношенню до попередньої ціни, так і загалом з його перевищенням по відношенню до первісних умов Договору. Укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення на 155,73% шляхом каскадного укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача, що призвело до нівелювання результатів відкритих торгів.
Щодо посилань Апелянта на роз`яснення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 14.08.2019 р. № 3304-04/33869-06, Прокурор зазначає, що вказаний лист не містить жодних нових норм права, має лише рекомендаційний характер і жодним чином не створює нового тлумачення Закону. Прокурор посилається на постанову Верховного Суду від 16.02.2023 р. у справі № 903/383/22, де зазначено, що законодавство про публічні закупівлі містить обмеження щодо заборони збільшення ціни за одиницю товару більш ніж на 10% незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни, а також на постанову від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, де наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій робить результат закупівлі невизначеним.
Прокурор зазначає, що який би орієнтир не визначили сторони як підставу для ініціювання питання для внесення змін в договір в частині підвищення ціни на електричну енергію, результат впливу диспозитивно узгоджених індикаторів не може призводити до підвищення вартості електроенергії більше ніж на 10% відносно первісних умов договору.
Щодо 20-денного строку попередження прокурор зазначає, що будь-які договірні норми в частині необов`язковості цього строку є нікчемними, оскільки прямо суперечать вимогам п. 4 ч. 3 ст. 57, п. 11 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 3.1.1, 3.2.4 ПРРЕЕ. Свобода договору не є безмежною і сторони не можуть діяти всупереч положенням актів цивільного законодавства.
Щодо повноважень Прокурора на представництво інтересів держави, Прокурор зазначає, що Тернівська міська рада та Відділ освіти Тернівської міської ради є спеціально уповноваженими органами у даних спірних правовідносинах, у зв`язку з бездіяльністю яких прокурор і звернувся до суду. Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає. Прокурор посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.08.2023 р. у справі № 924/1283/21, постанову від 21.06.2023 р. у справі № 905/1907/21, а також зазначає, що Держаудитслужба не проводила жодних контрольних заходів, публічна закупівля завершена, а договір виконаний, у зв`язку з чим Держаудитслужба не є уповноваженим органом на представництво інтересів держави у даних правовідносинах.
Тернівська міська рада не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відділ освіти Тернівської міської ради не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2024 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді – Чус О.В., Дармін М.О..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.04.2024 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/4772/23. 
01.05.2024 р. матеріали справи № 904/4772/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.05.2024 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р. у справі № 904/4772/23 залишено без руху, надано Апелянту строк для усунення недоліків.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.05.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 18.09.2024 р.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2024 р. зупинено провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р. у справі № 904/4772/23 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 918/1043/21 у подібних правовідносинах.
Від Дніпропетровської обласної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2024 р. поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги"на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024р. у справі № 904/4772/23. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 05.02.2025 р.
05.02.2025 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, у зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Чус О.В. у відпустці, розгляд справи в судовому засіданні не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2025 р., у зв`язку із усуненням обставин, пов`язаних з неможливістю проведення судового засідання 05.02.2025 р., розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги"на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р. у справі № 904/4772/23 призначено в судове засідання на 04.06.2025 р..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.06.2025 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про зупинення провадження у справі № 904/4772/23 задоволено. Зупинено провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р. у справі № 904/4772/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.
Від Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшла заява про поновлення провадження у справі, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення, вмотивоване тим, що 21.11.2025 р. об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято постанову по справі № 920/19/24.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2026 р. поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р. у справі № 904/4772/23. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 06.07.2026 р..
Позивачі не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників Позивачів.
У судовому засіданні 06.07.2026 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

Відділом освіти Тернівської міської ради проведено відкриті торги щодо закупівлі “ДК 021:2015:09310000-5 – “Електрична енергія” в обсязі 902 331 кіловат. Дата поставки: до 31 грудня 2021 року. Очікувана вартість предмета закупівлі 2 872 868, 51 грн.
Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті “Prozorro” за № UA-2020-12-15-010052-c.
За результатом проведених торгів переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю “Дніпровські енергетичні послуги”.
04.01.2021 р. між Відділом освіти Тернівської міської ради ( Споживач ) та ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги” ( Постачальник ) укладено договір № 521000055218/1 про постачання (закупівлю) електричної енергії.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, Постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Найменування товару: Електрична енергія (код згідно Національного класифікатора ДК 021:2015: 09310000-5) (далі – товарабоелектрична енергія). Постачання товару за цим Договором передбачає поставку електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Споживача за допомогою технічних засобів розподілу електричної енергії (пункт 1.2 договору).
Як визначено в пункті 1.3 Договору, очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період 01.02.2021 р. - 31.12.2021 р. становить 902 331 кВт*год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи. 
Місце поставки (передачі) товару: 51500, Дніпроптровська область, м. Тернівка, вул. Маяковського, буд. 22, вул. Ігоря Петрова, буд. 7; вул. Польова, буд. 2.
Відповідно до пункту 4.1 Договору, Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення цього Договору становить 3,18383 грн, в т.ч. ПДВ – 0, 53064 грн.
Згідно з пунктом 4.3 Договору вартість електричної енергії за цим Договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3 цього Договору, та становить: 2 394 057,09 грн., крім того ПДВ 478 811, 42 грн, всього з ПДВ – 2 872 868,51 грн.
Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць ( пункт 4.4 договору).
Пунктом 12.3. Договору, визначено, що істотні умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків передбачених ст. 41 і Закону України “Про публічні закупівлі”
Зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача.
Збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку.
Зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування.
Зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
У разі зміни регульованих цін (тарифів), які враховуються при розрахунку ціни на електричну енергію Постачальник здійснює коригування шляхом збільшення/зменшення відповідної регульованої складової з дати її введену, постанов НКРЕКП.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31.12.2021 р., якщо інше не встановлено комерційною пропозицією, а в частині проведення розрахунків – до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором ( пункт 12.1 договору ).
Відповідно до пункту 9.3 додатку № 2 “Індивідуальна комерційна пропозиція “Бюджет 2021 фактична” постачальника електричної енергії ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги” постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов Договору Споживача, в тому числі умов цієї комерційної пропозиції, не пізніше, ніж за 20 днів до дати їх застосування з урахуванням інформації про право Споживача розірвати цей Договір. Якщо Споживач продовжує користуватись електричною енергією після спливу 20-дненного строку з моменту повідомлення Постачальника про внесення змін у Договір, то з відповідної дати, зазначеної в повідомленні Постачальника, Договір є зміненим на запропонованих Постачальником умовах.
До Відділу освіти Тернівської міської ради надійшли листи-пропозиції ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги” № 131174/PVLP від 25.02.2021 р., № 46880/PVLP від 16.08.2021 р., № 55863/PVLP від 24.09.2021 р., № 61290/PVLP від 15.10.2021 р., № 63775/PVLP від 26.10.2021 р., № 67450/PVLP від 11.11.2021 р., № 67454/PVLP від листопада 2021 з пропозицією щодо укладення додаткових угод до Договору, позаяк підвищилися закупівельні ціні на ринку електроенергії, у зв`язку з чим, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги” змушене підвищити ціни на постачання електроенергії.
За час дії договору, сторонами укладено ряд додаткових угод про зміну ціни, яка встановлена договором.
Додатковою угодою № 1 від 13.02.2021 р. сторони погодили, що, у зв`язку з реальним фінансуванням зменшено суму договору на суму 91 005,48 грн.
Змінено пункт 1.3 договору: “Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період 01.01.2021 р. до 31.12.2021 р. становить 874 799,69 кВт*год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи. Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.” та пункт 4.3 договору: “Вартість електричної енергії за цим Договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 1.3 цього Договору, та становить: 2 318 219,19 грн, крім того ПДВ - 463 643,84 грн, всього з ПДВ - 2 781 863,03 грн.
Додатковою угодою № 2 від 03.03.2021 р. сторони погодили, що, у зв`язку із зміною ціни (коливанням ціни) на електричну енергію на ринку електричної енергії “На добу наперед” (РДН) за 1 кВт*год за даними ДП “Оператор ринку” останні дійшли згоди, що п. 4.1 викласти в новій редакції: “Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що становить 3, 49903 грн (без ПДВ), ПДВ - 0, 58317 грн.”.
Обсяг постачання зменшено до 721 138,72 кВт*год.
Додатковою угодою № 3 від 03.09.2021 р. внесено зміни до Комерційної пропозиції, пункт 1 викладеного в новій редакції:
“ 1. Ціна на електричну енергію для розрахункового періоду.
1.1. На момент укладання договору ціна сформована за результатами переговорної процедури з урахуванням регульованих цін на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу.
1.2. Узгодження порядку зміни ціни.
Ціна за одиницю товару не може змінюватися після підписання договору про закупівлю до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” шляхом підписання додаткової угоди про внесення змін до договору у разі:
1.2.1. Зміни регульованих цін (тарифів), які враховуються при розрахунку ціни на електричну енергію. Постачальник здійснює коригування шляхом збільшення/зменшення відповідної регульованої складової з дати її введення в дію. Підтвердженням необхідності внесення таких змін є чинні (введені в порядку встановленому законодавством в дію) нормативно-правові акти відповідного уповноваженого органу щодо встановлення (зміни) цін (тарифів), які враховуються при розрахунку ціни на електричну енергію. Таке коригування здійснюється згідно п. 7 ч. 5 ст.41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
1.2.2. Погодження ціни в договорі в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку. Постачальник має право у разі зміни ціни на ринку на електричну енергію в бік зменшення здійснити відповідне коригування (без зміни кількості (обсягу) та якості товару), в тому числі у разі коливання цін на ринку на електричну енергію. Таке коригування здійснюється згідно п. 5 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
1.2.3. Збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Постачальник здійснює коригування шляхом збільшення ціни на електричну енергію до 10% у разі збільшення ціни на електричну енергію за одиницю товару на ринку, пропорційно до такого збільшення ціни на електричну енергію, але не більше 10% від попередніх змін, внесених до договору, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договору. Сторони узгодили, що Постачальник має право здійснити коригування ціни електричної енергії для здійснення остаточних розрахунків та змінити ціну на наступний розрахунковий період, в разі зміни ринкової ціни за підсумками відповідного періоду від попередніх даних. Підтвердженням зміни ціни (коливання ціни) на ринку не електричну енергію є рівень середньозваженої ціни на ринку електричної енергії “на добу наперед” (далі - РДН) за підсумками відповідного періоду, що підтверджується інформацією ДП “Оператор ринку”, які викладено на його офіційному сайті за адресою в мережі Internet https://www.oree.com.ua і це є безумовним підтвердженням коливання ціни електричної енергії, та підставою для коригування ціни на електричну енергію згідно з п.2 ч.5 ст.41 Закону України “Про публічні закупівлі”.
1.3. В разі необхідності змін відповідно до пп.1.2.1-1.2.3 цієї Комерційної пропозиції постачальник має право звернутися до споживача з пропозицією та обґрунтуванням щодо внесення змін, підготувавши споживачу проект змін до договору у формі додаткової угоди. Споживач у 5-ти денний строк після одержання пропозиції письмово повідомляє постачальника про результати її розгляду. Споживач поінформований про його право ініціювати розірвання цього договору, без оплати будь-яких санкцій, пов`язаних з таким розірванням, шляхом направлення відповідної додаткової угоди, у разі, якщо він не погоджує нові умови, зокрема стосовно ціни. У разі, якщо споживач не повідомив постачальника про дострокове розірвання договору, вважається, що споживач погодився з новими умовами договору.”.
Додатковою угодою № 4 від 13.10.2021 р. сторони погодили, що, у зв`язку із зміною ціни (коливанням ціни) на електричну енергію на ринку електричної енергії “На добу наперед” (РДН) за 1 кВт*год за даними ДП “Оператор ринку” останні дійшли згоди, що п. 4.1 викласти в новій редакції:
“Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з 01.08.2021 становить 3, 84544 грн (без ПДВ), ПДВ - 0, 64091 грн.”.
Обсяг постачання зменшено до 126 903 кВт*год.
Пункт 1.1 Комерційної пропозиції “Тендерна-Ф” доповнити новим абзацом наступного змісту: “Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з розрахункового періоду серпня становить 3,20453 грн (без ПДВ).
Додатковою угодою № 5 від 23.10.2021 сторони погодили, що, у зв`язку із зміною ціни (коливанням ціни) на електричну енергію на ринку електричної енергії “На добу наперед” (РДН) за 1 кВт*год за даними ДП “Оператор ринку” останні дійшли згоди, що п. 4.1 викласти в новій редакції:
“Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з 01.09.2021 р.становить 4,22615 грн (без ПДВ), ПДВ - 0,70436 грн.”.
Обсяг постачання зменшено до 105 069 кВт*год.
Пункт 1.1 Комерційної пропозиції “Тендерна-Ф” доповнити новим абзацом наступного змісту: “Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з розрахункового періоду серпня становить 3,52179 грн (без ПДВ).
Додатковою угодою № 6 від 17.11.2021 р. сторони погодили, що, у зв`язку із зміною ціни (коливанням ціни) на електричну енергію на ринку електричної енергії “На добу наперед” (РДН) за 1 кВт*год за даними ДП “Оператор ринку” останні дійшли згоди, що п. 4.1 викласти в новій редакції:
“Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з 01.10.2021 р. становить 4,44302 грн (без ПДВ), ПДВ - 0,70050 грн.”.
Пункт 1.1 Комерційної пропозиції “Тендерна-Ф” доповнити новим абзацом наступного змісту: “Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з розрахункового періоду серпня становить 3,70252 грн (без ПДВ).
Додатковою угодою № 7 від 18.11.2021 р. сторони погодили, що, у зв`язку із зміною ціни (коливанням ціни) на електричну енергію на ринку електричної енергії “На добу наперед” (РДН) за 1 кВт*год за даними ДП “Оператор ринку” останні дійшли згоди, що п. 4.1 викласти в новій редакції:
“Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з 09.10.2021 р. становить 4,88288 грн (без ПДВ), ПДВ - 0,81381 грн.”.
Пункт 1.1 Комерційної пропозиції “Тендерна-Ф” доповнити новим абзацом наступного змісту: “Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з розрахункового періоду серпня становить 4,06907 грн (без ПДВ).
Додатковою угодою № 8 від 22.11.2021 р. сторони погодили, що, у зв`язку із зміною ціни (коливанням ціни) на електричну енергію на ринку електричної енергії “На добу наперед” (РДН) за 1 кВт*год за даними ДП “Оператор ринку” останні дійшли згоди, що п. 4.1 викласти в новій редакції:
“Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з 01.11.2021 р. становить 5,36629 грн (без ПДВ), ПДВ - 0,89438 грн.”.
Пункт 1.1 Комерційної пропозиції “Тендерна-Ф” доповнити новим абзацом наступного змісту: “Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з розрахункового періоду серпня становить 4,47191 грн (без ПДВ).
Додатковою угодою № 9 від 23.11.2021 р. сторони погодили, що, у зв`язку із зміною ціни (коливанням ціни) на електричну енергію на ринку електричної енергії “На добу наперед” (РДН) за 1 кВт*год за даними ДП “Оператор ринку” останні дійшли згоди, що п. 4.1 викласти в новій редакції:
“Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з 08.11.2021 р. становить 5,86697 грн (без ПДВ), ПДВ - 0,97783 грн.”.
Пункт 1.1 Комерційної пропозиції “Тендерна-Ф” доповнити новим абзацом наступного змісту: “Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що з розрахункового періоду серпня становить 4,88914 грн ( без ПДВ ).
Необхідність укладення додаткових угод до Договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни на ринку, на підтвердження ним надано:
- роздруківку розрахунку, у якому зазначено, що на внутрішньодобовому ринку середньозважена ціна електричної енергії у період з 01.02.2021 р. по 15.02.2021 р. на ринку “на добу наперед” (РДН) становила 1,63886 грн/МВт, без ПДВ;
- роздруківку розрахунку, у якому зазначено, що на внутрішньодобовому ринку середньозважена ціна електричної енергії у період з 22.07.2021 р. по 05.08.2021р. на ринку “на добу наперед” (РДН) становила 1,80462 грн/МВт, без ПДВ;
- роздруківку розрахунку, у якому зазначено, що на внутрішньодобовому ринку середньозважена ціна електричної енергії у період з 01.09.2021 р. по 05.09.2021 р. на ринку “на добу наперед” (РДН) становила 2,18070 грн/МВт, без ПДВ;
- роздруківку розрахунку, у якому зазначено, що на внутрішньодобовому ринку середньозважена ціна електричної енергії у період з 01.10.2021 р. по 05.10.2021 р. на ринку “на добу наперед” (РДН) становила 2,52950 грн/МВт, без ПДВ;
- роздруківку розрахунку, у якому зазначено, що на внутрішньодобовому ринку середньозважена ціна електричної енергії у період з 09.10.2021 р. по 13.10.2021 р. на ринку “на добу наперед” (РДН) становила 2,80030 грн/МВт, без ПДВ;
- роздруківку розрахунку, у якому зазначено, що на внутрішньодобовому ринку середньозважена ціна електричної енергії у період з 27.10.2021 р. по 01.11.2021 р. на ринку “на добу наперед” (РДН) становила 3,11772 грн/МВт, без ПДВ;
- роздруківку розрахунку, у якому зазначено, що на внутрішньодобовому ринку середньозважена ціна електричної енергії у період з 08.11.2021 р. по 11.11.2021 р. на ринку “на добу наперед” (РДН) становила 3,40888 грн/МВт, без ПДВ.
На думку Прокурора, при укладенні додаткових угод неодноразово зменшувався обсяг закупівлі електричної енергії, а загальна сума Договору хоча і не збільшилася, після укладення Додаткових угод, проте ціна за одиницю товару збільшилася на 155,73%. Тому, вищезазначене свідчить про недійсність додаткових угод № 2 від 03.03.2021, № 4 від 13.10.2021, № 5 від 23.10.2021, № 6 від 17.11.2021, № 7 від 18.11.2021, № 8 від 22.11.2021, № 9 від 23.11.2021 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021, як такі що укладені з порушенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону.
Прокурор стверджує, що відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі ТОВ “Дніпровські енергетичні послуги” поставило Відділу освіти Тернівської міської ради 665 772,174 кВт*год. За результатами виконання вказаного правочину TOB “Дніпровські енергетичні послуги” внаслідок укладення додаткових угод та збільшення договірної ціни отримало 2 519 674, 91 грн. За таких обставин, мала місце надлишкова сплата коштів у розмірі 399 969, 49 грн.
Павлоградська окружна прокуратура вважає, що вищевказані додаткові угоди, якими внесено зміни до основного Договору № 521000055218/1 про постачання (закупівлю) електричної енергії від 04.01.2021, підлягають визнанню недійсними, а зайво сплачені грошові кошти на їх виконання підлягають поверненню, що і стало причиною звернення позивача до суду.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване додаткове рішення у даній справі.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що прокурором дотримано порядок, передбачений ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", для звернення до суду в інтересах держави, оскільки Тернівська міська рада та Відділ освіти Тернівської міської ради, будучи обізнаними про порушення інтересів держави, не вжили належних заходів щодо захисту інтересів територіальної громади. Суд встановив, що внаслідок укладення спірних додаткових угод ціна за одиницю товару збільшилася з 3,18383 грн за кВтгод до 4,88914 грн за кВтгод, тобто на 155,73%, що суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", який обмежує збільшення ціни за одиницю товару 10 відсотками. Суд послався на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2024 р. у справі № 922/2321/22, згідно з яким ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від ціни, визначеної за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Суд також зазначив, що застосування нових цін у спірних додаткових угодах суперечить імперативним вимогам нормативно-правових актів щодо обов`язку постачальника повідомити споживача про зміну умов договору не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування. Суд дійшов висновку, що відповідач не підтвердив правомірності дій щодо зміни істотних умов договору, а надані ним роздруківки з сайту ДП "Оператор ринку" є лише документами довідково-інформаційного характеру, які не підтверджують закупівлю електроенергії саме на ринку "на добу наперед". Визнавши додаткові угоди недійсними, суд стягнув з відповідача 399 969,49 грн як різницю між фактично сплаченою сумою та сумою, яка мала бути сплачена за первісною ціною договору.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Прокурора та Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Поза межами строку на апеляційне оскарження, до Центрального апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд", від представника Скаржника надійшли письмові пояснення ( доповнення ) до апеляційної скарги. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає відсутніми підстави для прийняття наведених письмових пояснень ( доповнень ) до розгляду, з огляду на таке.
Згідно з частинами першою, другою ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої, другою ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
При розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним ( частини перша, п`ята ст. 161 ГПК України).
Представник Скаржника не просив дозволу подати письмові пояснення до апеляційної скарги, а апеляційний суд не визнавав необхідним їх одержання від учасників справи та не призначала строк для їх подання.
З огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду відповідно до частини другої ст. 118 ГПК України залишає без розгляду надіслані представником Скаржника письмові пояснення до апеляційної скарги ( див. подібну позицію Великої Палати Верховного Суду щодо залишення без розгляду додаткових пояснень / доповнень до касаційної скарги, поданих поза межами відповідного процесуального строку, викладену у постановах від 01.03.2023 р. у справі № 925/556/21, від 06.09.2023 р. у справі № 910/18489/20, від 03.04.2024 р. у справі № 906/1330/21).
Щодо підстав для представництва Прокурором інтересів держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 140 Конституції України, ст.2 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. 
Згідно з ч.1 ст.10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальна громада міста через утворені нею органи місцевого самоврядування управляє майном, що є в комунальній власності; затверджує бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролює їх виконання. 
За ч. 3 ст. 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів, інші кошти, що є у комунальній власності територіальної громади міста. До відання виконавчих органів міських рад серед власних (самоврядних) повноважень у галузі бюджету, фінансів та цін належить забезпечення виконання бюджету, здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету (пп. пп. 1, 4 п. “а” ч. 1 ст. 28 цього Закону), а в галузі управління комунальною власністю – управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (пп. 1 п. “а” ч. 1 ст. 29 указаного Закону). 
Згідно з ч. ч. 1, 5, 7 ст. 60 цього Закону, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 61 зазначеного Закону органи місцевого самоврядування в містах самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. 
При цьому, за ч. 1 ст. 62 указаного Закону, держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. 
Як визначено у ст. 51 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. 
Згідно з Положенням про відділ освіти Тернівської міської ради, затвердженим рішенням Тернівської міської ради від 27.01.2017 р. № 273-18/VIII, відділ освіти є структурним підрозділом виконавчого органу міської ради, який утворюється міською радою, та є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, і підпорядковується виконавчому комітету міської ради та міському голові, а з питань здійснення делегованих йому повноважень підконтрольне управлінню освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації ( п. 1 Розділу 1 Положення ). 
Відділ освіти Тернівської міської ради сприяє матеріально-технічному забезпеченню навчальних закладів; введенню в дію їх нових приміщень, комплектуванню меблями, відповідним обладнанням, навчально-методичними посібниками, підручниками тощо (п.30 Розділу 3 Положення). 
Таким чином, саме Тернівська міська рада наділена повноваженнями щодо затвердження та виконання місцевого бюджету Тернівської міської територіальної громади, контролю за його виконанням, здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності ( зокрема, коштів місцевого бюджету ), а також контрольними повноваженнями щодо діяльності її виконавчих органів ( одним з яких є відділ освіти ), в тому числі стосовно укладених договорів.
В свою чергу відділ освіти Тернівської міської ради наділений повноваженнями щодо виконання місцевого бюджету Тернівської міської об`єднаної територіальної громади в обсязі, виділеному йому відповідним рішенням міської ради, здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності (зокрема, коштів місцевого бюджету), повноваженнями з фінансування видатків з місцевого бюджету, управління комунальним майном (зокрема, коштами), що перебуває у його віданні, в тому числі в частині фінансування укладених договорів. 
Враховуючи, що укладення неправомірних оспорюваних угод призвело до зайвих виплат із місцевого бюджету громади, шкода у зв`язку з їх укладенням завдана інтересам територіальної громади, захист яких відповідно до законодавства мають здійснювати Тернівська міська рада та відділ освіти Тернівської міської ради, які є органами, уповноваженими державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. 
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, власником яких є територіальна громада, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає. 
Так, у своїй постанові від 09.08.2023 р. у справі № 924/1283/21 ( пункти 44, 45, 54 ) Велика Палата Верховного Суду при розгляді спору у схожих правовідносинах погодилася з тим, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади Черкаської області. Отже, оскільки засновником Школи та власником її майна є територіальна громада Черкаської області в особі Ради, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального закладу, а також зобов`язана контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання Школою коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.06.2023 р. у справі № 905/1907/21, від 22.12.2022 р. у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 р. у справі № 904/5558/20 ( підпункти 5.50, 5.51 ) та від 21.12.2022 р. у справі № 904/8332/21 (пункт 33). 
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні “Трегубенко проти України” категорично ствердив, що “правильне застосування законодавства незаперечно становить “суспільний інтерес”. 
Тобто, правильне застосування законодавства в сфері публічних закупівель, яке регулює одну з найбільш соціально значущих сфер - здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та об`єднаних територіальних громад беззаперечно становить суспільний інтерес.
Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.06.2023 р. у справі № 905/1907/21 ( пункт 8.34 ) при розгляді спору у схожих правовідносинах зазначила, що звертаючись із позовом у цій справі, Прокурор зазначав, зокрема, що сторони Договору всупереч інтересам держави, без будь-яких належних підстав та з порушенням вимог Закону № 922-VIII уклали нікчемні додаткові угоди, якими суттєво збільшили ціну за одиницю товару, що призвело до нераціонального та неефективного використання 365 870,72 грн з обласного бюджету, що не відповідає меті цього Закону та гарантованим державою принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі за бюджетні кошти. При цьому правовідносини, пов`язані з використанням коштів місцевого бюджету, становлять суспільний інтерес, а витрачання цих коштів за нікчемними угодами такому інтересу не відповідає і порушує права та інтереси територіальної громади в особі Ради, яка не вживала заходів для повернення зазначених коштів, хоча була обізнана про стверджувані порушення.
Вирішення даного спору по суті унеможливить допущення суб`єктами владних повноважень аналогічних порушень у майбутньому, в чому і проявляється суспільний інтерес у правильному застосуванні законодавства. 
Крім того, у вже згаданій постанові Верховного Суду від 16.02.2023 р. у справі № 903/383/22 в аналогічних правовідносинах Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі виконавчого органу місцевої ради ( відділу освіти ) з позовом до постачальника електроенергії і Верховний Суд зазначив, що встановлені підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді встановлені судами попередніх інстанцій жодною із сторін не оскаржені.
Так, постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 у справі № 903/383/22 встановлено, що підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є стороною спірних правочинів, юридичною особою, здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок коштів місцевого бюджету згідно з законодавством України і має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів. Позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених за договором грошових сум на користь Відділу, а тому визначення цього органу, в особі якого подано позов в інтересах держави, є обґрунтованим. Також визначення прокурором Відділу освіти позивачем у вказаній справі узгоджується із практикою Верховного Суду у подібних правовідносинах. Крім того, законодавство та судова практика не містять посилань на те, що передумовою для звернення прокурора із позовом до суду в указаній категорії справ є наявність висновку контролюючого органу, а також з приводу обов`язкового визначення органу державного фінансового контролю (Державна аудиторська служба України, в тому числі її міжрегіональні територіальні органи) позивачем.
З урахуванням положень ст. 8 Закону України “Про публічні закупівлі”, замовник вправі оскаржити висновок про результати моніторингу закупівлі до суду, який надає оцінку правомірності діям замовника (порушенням, що відображені у висновку контролера), в тому числі щодо їх відповідності закону (нормам права). При цьому, право тлумачити норму права є виключним правом суду ( аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 18.06.2021 р. по справі № 927/491/19). У даній справі контролером, у визначеному ст. 8 Закону України “Про публічні закупівлі” порядку, не проводився моніторинг процедури закупівлі № UA-2020-12-02-012036-b, дані про це на вебсайті prozorro.gov.ua відсутні. Відомостей про проведені Держаудитслужбою контрольні заходи, за результатами яких спростовано обставини, що виступають предметом дослідження у справі № 903/383/22, Відповідачем не надано. 
Ст. 8 Закону України “Про публічні закупівлі” визначено, що моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи. Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії. Ст. 10 Закону України “Про публічні закупівлі” ( п. 12 ч. 1 ст. 10 Закону ) передбачає, що замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, в тому числі звіт про виконання договору про закупівлю ( протягом 20 робочих днів з дня виконання сторонами договору про закупівлю або закінчення строку дії договору про закупівлю, за умови його виконання сторонами, або його розірвання). Аналогічні за змістом вимоги викладено у ч. 9 ст. 41 цього ж Закону. 
Таким чином, Закон України “Про публічні закупівлі” не передбачає проведення Державною аудиторською службою України моніторингу процедури закупівлі на стадії, коли замовником уже оприлюднено звіт про виконання укладеного ним правочину. Отже, місцевим господарським судом досліджено обставини, за яких Прокурор має право подати позов до господарського суду та встановлено їх наявність у даній справі.
Крім того, слід наголосити, що чинне законодавство не зобов`язує Прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. До даного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 09.09.2021 р. у справі № 925/1276/19 (пункт 8.6). Аналогічні положення містяться в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 р. у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 р. у справі № 923/449/18, від 11.08.2021 р. у справі № 927/719/20, від 18.06.2021 р. у справі № 927/491/19, від 05.08.2021 р. у справі № 911/1236/20.
Павлоградською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” направлено на адресу відділу освіти Тернівської міської ради лист (запит) від 05.04.2023 р. № 04/63- 1792вих-23 щодо виявлених порушень інтересів держави та вжиття заходів реагування.
На вказаний запит Відділ освіти Тернівської міської ради надав відповідь від 12.04.2023 р. № 195, відповідно до якої, незважаючи на виявлені прокуратурою явні порушення вимог законодавства України про публічні закупівлі, які призвели до безпідставного витрачання бюджетних коштів, він вважає, що під час закупівлі електроенергії за цим договором дотримані всі вимоги законодавства, підвищення ціни на електричну енергію здійснено кожного разу не перевищуючи 10% від попередньої ціни, а питання щодо вжитих заходів щодо визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів залишилось без відповіді.
Крім того, Павлоградською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” направлено на адресу Тернівської міської ради лист (запит) від 05.04.2023 р. № 04/63-1791вих-23 щодо виявлених порушень інтересів держави та вжиття заходів реагування.
На вказаний запит Тернівська міська рада надала відповідь листом виконавчого комітету Тернівської міської ради від 12.04.2023 р. № 642/0/2-23, якою повідомила, що закупівля електроенергії здійснювалась її відділом освіти, а міська рада не вбачає наявність підстав для звернення до суду в даному випадку.
Аналогічні відповіді надали Тернівська міська рада та її виконавчий комітет на запити Павлоградської окружної прокуратури від 08.06.2023 р. № 04/63-2835вих-23 та № 04/63-63-2836вих-23. 
Порушення ж інтересів держави у даному випадку полягає у неправомірній надлишковій переплаті бюджетних коштів за послуги, що були надані. Це, вочевидь, порушує інтереси держави в особі територіальної громади. Як було зазначено вище, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору.
З огляду на викладене, Прокурором доведено наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в суді та виконано приписи ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” шляхом повідомлення компетентний орган про встановлені порушення та надання строку для вжиття заходів до поновлення порушених інтересів держави, а також визначено у чому саме полягає порушення інтересів держави.
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для представництва Прокурором інтересів держави у даній справі.
Щодо позовної вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із абзацом 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст. 203 цього ж Кодексу, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Як установив суд попередньої інстанції, сторони, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі Договір, погодили всі його істотні умови, у тому числі предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, що узгоджується з приписами Закону України "Про публічні закупівлі".
Предметом розгляду у цій справі є вимоги про визнання недійсними додаткові угоди до договору як такі, що суперечать положенням Закону України "Про публічні закупівлі", та стягнення надмірно сплачених коштів у зв`язку підвищенням ціни на одиницю товару, з огляду на що колегія суддів відзначає таке.
Згідно із частиною 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Згідно із частиною 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами 3, 4 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі", цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Згідно із частиною 5 ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника.
У силу положень частини 4 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Водночас, як зазначено в частині 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Із системного аналізу норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.
Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі ( частина 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
Разом з тим пунктом 2 частини 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Отже, зазначені положення Закону України "Про публічні закупівлі" дають підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором ( відповідно до проекту, який входив до тендерної документації ); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися ( подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 р. у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 р. у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 р. у справі № 903/383/22 ).
У постанові від 24.01.2024 р. у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та пункті 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (пункт 56 постанови).
Законом України від 16.08.2022 р. № 2526-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та інших законодавчих актів України щодо здійснення оборонних та публічних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану" розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" доповнено пунктом 3-7, яким установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 р. № 1178 "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі - Особливості).
Як вже зазначалося, згідно з тендерною пропозицією Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" взяло на себе зобов`язання та надало певні гарантії, яких повинно було дотримуватись, при цьому, погодилось постачати електричну енергію Замовнику за ціною та на умовах, передбачених у договорі. Підписанням основного договору № 521000055218/1 від 04.01.2021р. та додатків до нього Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" засвідчило можливість та погодження виконати домовленість, вказану у Договорі та додатках до нього, тобто добровільно взяло на себе зобов`язання поставити Споживачу електричну енергію у період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. в обсязі 902 331 кВт*год, за ціною 3,18383 грн за одиницю, в тому числі ПДВ – 0,53064 грн, на загальну суму 2 394 057,09 грн, в тому числі ПДВ – 478 811,42 грн, всього з ПДВ 2 872 868,51 грн (UA-2020-12-15-010052-c).
Проте, будучи обізнаним про ринкові ціни на електричну енергію, відповідач, задля перемоги у відкритих торгах, занизив пропоновану ціну за електричну енергію, а в подальшому, шляхом укладання додаткових угод, домігся збільшення ціни. 
В свою чергу, Верховний суд України у постанові від 12.09.2019 р. у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямими порушенням принципів процедури закупівлі.
Станом на момент підписання Договору № 521000055218/1 від 04.01.2021 р. сторонами було погоджено всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої ст. 180 ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі". 
Разом з цим, як убачається з матеріалів справи, внаслідок укладання додаткових угод № 2 від 03.03.2021 р., № 4 від 13.10.2021 р., № 5 від 23.10.2021 р., № 6 від 17.11.2021 р., № 7 від 18.11.2021 р., № 8 від 22.11.2021 р., № 9 від 23.11.2021 р. до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії № 521000055218/1 від 04.01.2021 р. збільшено ціну за одиницю товару з 3, 18383 грн за кВт*год до 4, 88914 грн за кВт*год та зменшено кількість споживання електричної енергії з 902 331 кВт*год до 105 069 кВт*год електроенергії.
Встановлено, що внаслідок укладення:
- додаткової угоди № 2 від 03.03.2021 р. сторони з збільшили ціну на електричну енергію до 3, 49903 грн за кВт*год, в т.ч. ПДВ - 0, 58317 грн, тобто на 18,29%;
- додаткової угоди № 4 від 13.10.2021 р. сторони з 01.08.2021 р. збільшили ціну на електричну енергію до 3,20453 грн без ПДВ, тобто на 38, 4%;
- додаткової угоди № 5 від 23.10.2023 р. сторони з 01.09.2021 р. збільшили ціну на електричну енергію до 3,52179 грн без ПДВ, тобто на 60, 5%;
- додаткової угоди № 6 від 17.11.2023 р. сторони з 01.10.2021 р. збільшили ціну на електричну енергію до 3,70252 грн без ПДВ, тобто на 73, 08 %;
- додаткової угоди № 7 від 18.11.2021 р. сторони з 09.10.2021 р. збільшили ціну на електричну енергію до 4,06907 грн без ПДВ, тобто на 98,61%; 
- додаткової угоди № 8 від 22.11.2021 р. сторони з 01.11.2021 р. збільшили ціну на електричну енергію до 4,47191 грн без ПДВ, тобто на 126,67 %;
- додаткової угоди № 9 від 23.11.2021 р. сторони з 08.11.2021 р. збільшили ціну на електричну енергію до 4,88914 грн без ПДВ, тобто на 155,73%.
Отже, після укладення Додаткових угод ціна за одиницю товару збільшилася на 155,73% порівняно з погодженою ціною під час закупівлі. 
Разом з цим, як вірно зазначив суд першої інстанції - застосування нових цін у спірних додаткових угодах суперечить імперативним вимогам нормативно-правових актів, які регулюють постачання електричної енергії споживачам, та якими сторони керувалися при укладенні Договору, та Комерційній пропозиції, яка є додатком до Договору, зокрема: п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії"; п. 3.1.1 ПРРЕЕ щодо обов`язку електропостачальника у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір; п. 3.2.4. ПРРЕЕ, яким передбачено, що у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір; п. 11 ч. 1 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" щодо права споживача отримувати від відповідного електропостачальника повідомлення про його наміри внести зміни до будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до внесення; п. 9.3 Комерційної пропозиції, Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов договору споживача, в тому числі умов Комерційної пропозиції, не пізніше, ніж за 20 днів до дати їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати цей Договір. 
Таким чином, застосування нових цін у оспорюваних додаткових угодах раніше ніж через 20 днів після надходження відповідної пропозиції від Постачальника про зміну умов договору є неправомірним. 
На адресу Замовника Постачальником направлялись листи щодо необхідності підвищення ціни на електричну енергію: № 131174/PVLP від 25.02.2021 р., № 46880/PVLP від 16.08.2021 р., № 55863/PVLP від 24.09.2021 р., № 61290/PVLP від 15.10.2021 р., № 63775/PVLP від 26.10.2021 р., № 67450/PVLP від 11.11.2021 р., № 67454/PVLP від листопада 2021 та розрахунки середньозваженої ціни на ринку "на добу наперед". 
При цьому, Постачальник посилався у своїх листах на частину шосту ст. 67 Закону України "Про ринок електроенергії", якою визначено, що за результатами торгів відповідно до правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку оприлюднюються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії для кожного розрахункового періоду та інші показники, що можуть використовуватися як орієнтир для укладення правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії. 
Однак, починаючи з 29.08.2021 р. ця правова норма викладена в редакції Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" № 1639-IX від 14.07.2021 і більше не містить положень щодо використання таких показників як орієнтиру.
Крім того, Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій Замовнику ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним (п. 134 постанови Верхового Суду від 18.06.2021 р. у справі № 927/491/19). 
Частиною 5 ст. 56 Закону "Про ринок електричної енергії" визначено, що для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту (сегменти ринку).
У листі НКРЕКП № 8312/13.1/7-19 від 08.08.2019 р. регулятор зазначає, що ціна електричної енергії як товару формується залежно від сегменту ринку, на якому електропостачальник здійснює її закупівлю. 
У опублікованому ДП "Оператор ринку" аналізі цін щодо роботи РДН та ВДР у 2021 році зазначено: "Обсяг торгів на РДН та ВДР мав тенденцію зниження в порівнянні з 2020 роком. Це пов`язано із збільшенням обсягу торгів на ринку двосторонніх договорів, який є домінуючим сегментом за обсягами купівлі-продажу на оптовому ринку електричної енергії".
Згідно з опублікованими НКРЕКП відомостями, обсяги торгівлі за двосторонніми договорами в ОЕС України складав: у січні 2021 року - 21 638 9 70 мВт*год; у лютому 2021 року -21 361 966 мВт*год; у березні 2021 року - 21 432 801 мВт*год; у квітні 2021 року - 19 200 313 мВт*год; у травні2021 року - 18 928 347 мВт*год; у червні 2021 року - 18 256 324 мВт*год; у липні 2021 року - 17 927 464 мВт*год; у серпні 2021 року - 16 914 267 мВт*год; у вересні 2021 року - 16 301 994 мВт*год; у жовтні 2021 року - 16 934 786 мВт*год; у листопаді 2021 року - 16 641 192 мВт*год; у грудні 2021 року - 17 900 828 мВт*год. 
Разом з цим, у опублікованому ДП “Оператор ринку” аналізі цін щодо роботи РДН та ВДР у 2021 році зазначено, що обсяги купівлі-продажу на РДН складали: у січні 2021 року - 2 728 321, 2 мВт*год; у лютому 2021 року - 2 917 917, 6 мВт*год; у березні 2021 року - 3 215 611, 3 мВт*год; у квітні 2021 року - 2 786 182, 1 мВт*год; у травні2021 року - 2 191 475, 4 мВт*год; у червні 2021 року - 2 415 613, 9 мВт*год; у липні 2021 року - 2 568 523 мВт*год; у серпні 2021 року - 2 715 434, 8 мВт*год; у вересні 2021 року - 2 589 989, 9 мВт*год; у жовтні 2021 року - 3 091 016, 3 мВт*год; у листопаді 2021 року - 3 709 175, 4 мВт*год; у грудні 2021 року - 4 832 864, 4 мВт*год.
Таким чином, як слушно зауважив місцевий господарський суд - РДН за обсягами торгів є значно меншим сегментом ринку, ніж придбання електроенергії за двосторонніми договорами, і не характеризує ситуацію на ринку в цілому.
Згідно з опублікованими НКРЕКП відомостями “Цінові індикативи”, середньозважені ціни на ринку двосторонніх договорів РДД становили: у січні 2021 року - 756,10 грн/мВт*год; у лютому 2021 року - 729 грн/мВт*год; у березні 2021 року - 781,70 грн/мВт*год; у квітні 2021 року - 724,10 грн/мВт*год; у травні 2021 року - 742,40 грн/мВт*год; у червні 2021 року - 766 грн/мВт*год; у липні 2021 року - 840,20 грн/мВт*год; у серпні 2021 року - 887 грн/мВт*год; у вересні 2021 року – 1 107 грн/мВт*год; у жовтні 2021 року – 1 942 грн/мВт*год; у листопаді 2021 року – 2 236 грн/мВт*год.; у грудні 2021 року – 2 320,60 грн /мВт*год.
Середньозважені індекси торгівлі між ринками двосторонніх договорів (РДД), ринку “на добу наперед” (РДН) та внутрішньодобовому ринку (ВДР) становили: у січні 2021 року - 938,60 грн/мВт*год; у лютому 2021 року - 991 грн/мВт*год; у березні 2021 року - 951,80 грн/мВт*год; у квітні 2021 року - 930,60 грн/мВт*год; у травні2021 року - 804,90 грн/мВт*год; у червні 2021 року - 927,60 грн/мВт*год; у липні 2021 року - 979 грн/мВт*год; у серпні 2021 року – 1 188 грн/мВт*год; у вересні 2021 року – 1 388 грн/мВт*год; у жовтні 2021 року – 2 142 грн/мВт*год; у листопаді 2021 року – 2 493 грн/мВт*год; у грудні 2021 року – 2 544,70 грн /мВт*год.
За таких обставин, середньозважені ціни на ринку в цілому були значно нижчими, ніж на РДН, який є лише одним з його сегментів (приблизно 1/8 частина). Більше того, на самому РДН мінімальні та максимальні ціни електроенергії можуть відрізнятися в декілька разів, кожен учасник ринку придбає електроенергію за вигідною для нього ціною, яка вказується в заявці та не обов`язково дорівнює середньозваженій. Придбання учасником торгів електричної енергії на РДН підтверджується Актом купівлі-продажу електричної енергії на РДН, що є невід`ємним додатком до договору купівлі-продажу електричної енергії на РДН (https://www.oree.com.ua/index.php/web/180). В акті вказуються, зокрема, обсяги та ціна за одиницю електроенергії, що придбана певним постачальником. 
Постачальник не надавав жодних доказів (договорів та актів купівлі-продажу) на підтвердження придбання електроенергії для споживача у вказані періоди саме на РДН, а не на іншому сегменті ринку або за двостороннім договором тощо, та за якою ціною. Таким чином, зміна середньозваженої ціни на ринку електричної енергії "на добу наперед" РДН не є безумовним підтвердженням коливання ціни електричної енергії, як вказано у п. 1.2.3. Комерційної пропозиції, оскільки постачальником у пропозиціях щодо зміни договірної ціни не надано документів, що підтверджують закупівлю ним електричної енергії саме на РДН, а не на іншому сегменті оптового ринку, та зробило для нього виконання умов Договору вочевидь невигідним, збитковим. 
Постачальнику треба не лише довести стале підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом, що вказане збільшення ціни сторонами шляхом укладання спірних додаткових угод до договору суперечить п. 2, п. 7 частини 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі”. Отже, Відповідачем не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі. За таких обставин зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", з огляду на що суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання оспорених додаткових угод недійсними відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.
За приписами частини 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правовий не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Недійсність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються договором. Відтак постачання електричної енергії споживачу і його оплата мали здійснюватися сторонами відповідно до умов укладеного договору, а саме з розрахунку 3,18383 грн (з ПДВ) за 1 кВт/год. Відповідно кошти у сумі 399 969, 49 грн отримані Відповідачем за товар, який не був поставлений споживачу.
Така позиція Верховного Суду є сталою та послідовною, підтримана у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 р. у справі № 903/383/22, яка ухвалена саме за наслідками розгляду спору щодо дотримання вимог Закону України “Про публічні закупівлі” ( в редакції після 19.04.2020 р. ) при виконанні сторонами договору постачання електроенергії.
Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції - решта коштів в сумі 399 969,49 грн сплачена Відділом освіти Тернівської міської ради за товар, поставка якого Відповідачем не здійснена підлягає поверненню відділу освіти Тернівської міської ради.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення грошових коштів.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2024 р. у справі № 904/4772/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Повний текст постанови складено 13.07.2025 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус 

Суддя М.О. Дармін