ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/4892/24 пров. № А/857/13688/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Кушнір В.О., Матковської З.М
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року про заміну сторони у виконавчому провадженні та про встановлення судового контролю (суддя – Сорока Ю.Ю., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м.Луцьк, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №140/4892/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області,
про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

встановив: 

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області, в якому просив: 1) визнати протиправною відмову відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспорте обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 року №536 “Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228”, а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць; 2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати позивачу грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспорте обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 року №536 “Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228”, а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, починаючи з 01 січня 2024 року до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.09.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2025, позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспорте обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 року №536 “Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228”, а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць. Зобов`язано Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспорте обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 року №536 “Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228”, а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, починаючи з 01 січня 2024 року до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.
14 лютого 2025 року Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №1159/2025р. на виконання цього рішення суду. 
Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за вказаним виконавчим листом 20 березня 2025 року відкрито виконавче провадження №77582257.
27 жовтня 2025 року на адресу Волинського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні та про встановлення судового контролю за виконання рішення суду.
Заява про заміну сторони у виконавчому провадженні обґрунтована тим, що відповідно до рішення Луцької міської ради від 18.12.2024 року №66/64 “Про внесення змін до рішення міської ради від 28.04.2021 року №10/69 “Про затвердження структури виконавчих органів міської ради, загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів”, Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради перейменовано на Департамент соціальної політики Луцької міської ради. Відтак, у зв`язку з реорганізацією слід допустити процесуальну заміну відповідача у цій справі - Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради на його правонаступника, Департамент соціальної політики Луцької міської ради. Щодо судового контролю за виконання рішення суду заявник зазначив, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року у справі № 140/4892/24, яке набрало законної сили, має виконуватися відповідачем не тільки з 01 січня 2024 року, а й виконуватися також з 01 січня 2025 року, до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. Оскільки відповідач протиправно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків за рішенням суду: не провів перерахунку та виплати компенсації за 1-е та 2-ге півріччя 2025 року в розмірах 3116,52 гривень, відповідно до підтвердженого рішенням суду. Просить суд в повній мірі реалізувати положення ст.381-1, 382 КАС України, оскільки порушено право позивача на повне виконання судового рішення з 01 січня 2025 року.
Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області подав заперечення, в якому просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні та про встановлення судового контролю – задоволено частково. Замінено боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №1159/2025р. від 14 лютого 2025 року за рішенням суду від 03 вересня 2024 у справі №140/4892/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, код ЄДРПОУ 13358826). В задоволенні решти вимог заяви – відмовлено.
З цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржувану ухвалу суду необґрунтованою та незаконною, такою, що винесена в порушення норм матеріального і процесуального права та на підставі її невірних висновків, що стало перешкодою у вирішенні заяви про заміну сторони та встановлення судового контролю, а тому оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що вирішуючи питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд помилково замінив Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, оскільки функції з виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування надалі, з 01.07.2025 року здійснюють органи соціального захисту населення, до якого і належить Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області. Також вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 03 вересня 2024 року у справі № 140/4892/24, суд першої інстанції не врахував, що жодних законодавчих змін на момент виникнення даного спору не відбулося, що надає обґрунтовані підстави вважати, що відповідач за рішенням суду має проводити нарахування та виплату спірної компенсації не тільки з 01 січня 2024 року, а також і з 01 січня 2025 року та в подальшому, до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин, тобто, у порядку та розмірах, підтвердженого рішенням суду від 03.09.2024 року у справі № 140/4892/24. Проте, відповідач провів перерахунок та виплату компенсації за весь 2024 рік у розмірах, визначених судовим рішенням, однак з 01 січня 2025 року не виконав рішення суду та не здійснив перерахунку та виплати компенсації у розмірах, передбачених судовим рішенням, посилаючись на відсутність правових підстав.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 24.02.2026 та ухвалити рішення, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю та заміну сторони. 
Департамент соціальної політики Луцької міської ради подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною. При цьому зазначає, що заміна боржника на ГУ ПФУ є передчасною та помилковою, оскільки призводить до визначення виконавцем органу, який за законом не наділений повноваженнями здійснювати саме цей вид виплат. Вважає, що матеріальний обов`язок Департаментом, визначений рішенням суду від 03.09.2024, виконано у повному обсязі за період, який був предметом судового розгляду. Просить врахувати, що правовідносини, які виникли у 2025 році, є новими та самостійними, а тому дія судового рішення за 2024 рік не може поширюватися на них автоматично. Виплати за 2025 рік є новими правовідносинами, які виникають у межах нового бюджетного року. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену нею ухвалу суду в частині відмови у встановленні судового контролю – залишити без змін. В частині заміни боржника на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким замінити боржника у виконавчому провадженні – Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради на його правонаступника – Департамент соціальної політики Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 03191963).

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково, з врахуванням наступного. 
Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки з 01.07.2025 Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради втратив повноваження державного органу, який відповідно до законодавства України виконує функції щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги, тому відповідно, не може здійснювати права та виконувати обов`язки сторони у справі, а відтак, і відповідати за зобов`язання, які на нього покладені, в тому числі й судовими рішеннями, оскільки такі повноваження передано, у даному випадку, до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Щодо заяви про встановлення судового контролю суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не доведено наявність правових та фактичних підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи із врахуванням норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. 
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII) визначено, що виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Згідно із частинами 1 та 2 ст.15 Закону №1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. 
Відповідно до абзацу першого ч.5 ст.15 Закону №1404-VIII, у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. 
Згідно з ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. 
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч.4 ст.379 КАС України). 
Отже, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи. 
Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. 
За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. 
Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством встановлено головну умову, за якої тягар боржника може бути перекладено на іншу особу - це вибуття сторони виконавчого провадження. 
Інститут заміни сторони виконавчого провадження є процесуальним аналогом інституту процесуального правонаступництва (стаття 52 КАС України). 
За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив. 
Виходячи зі змісту наведеної вище норми, процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення. 
Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною. 
З огляду на пункт 3 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", суд вправі відмовити в заміні сторони виконавчого провадження, якщо є підстави для закінчення виконавчого провадження, зважаючи на неможливість правонаступництва у відносинах із виконання повноважень сторони у виконавчому провадженні. 
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів. 
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. 
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 (справа № 524/4478/17), від 20.02.2019 (справа № 826/16659/15). 
Тобто, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції. 
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270. 
У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин, а його правонаступником є той суб`єкт владних повноважень, якому передані функції, що охоплюють зміст повноважень для вчинення дій, необхідних, зокрема, для відновлення прав стягувача на виконання судового рішення. 
За наведених підстав, у межах розгляду питання заміни сторони виконавчого провадження, у правовідносинах, по яким у цій справі ухвалено судове рішення, що набуло законної сили і є обов`язковим для виконання, колегія суддів враховує таке. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.09.2024, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2025 у справі №140/4892/24, визнано протиправними дії Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспорте обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 року №536 “Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228”, а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць. Зобов`язано Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплачувати грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, відповідно до вимог Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспорте обслуговування, затвердженого постановою КМУ від 14.02.2007 року №228, в редакції постанови КМУ від 07.08.2013 року №536 “Про внесення змін до пункту 2 постанови КМУ від 14.02.2007 №228”, а саме 22 відсотка прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, починаючи з 01 січня 2024 року до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.
Судом встановлено, що з 1 липня 2025 року Пенсійний фонд України здійснює призначення та виплату 39 видів допомог, які раніше обліковувались та виплачувались через виконавчі органи місцевого самоврядування. Такі нововведення регламентовані відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 червня 2025 року № 695 «Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України» (далі - Постанова № 695), від 25 червня 2025 року № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України» (далі - Постанова № 765) та від 23 червня 2025 року № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких соціальних допомог» (далі - Постанова № 766).
Виплати інвалідам грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування визначено Порядком виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 №228 (далі - Порядок).
Аналіз положень Постанов Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 № 695, від 25.06.2025 № 765 та від 23.06.2025 № 766 свідчить, що до органів Пенсійного фонду України передано повноваження щодо призначення та виплати виключно 39 видів державних допомог.
Водночас, грошова компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, порядок виплати якої затверджений спеціальною Постановою КМУ від 14.02.2007 № 228, до зазначеного переліку не включена.
Згідно з пунктом 16 цього Порядку, виплата зазначених компенсацій проводиться виключно структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.
Тобто, функції з виплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та на транспортне обслуговування надалі, з 01.07.2025 року здійснюють органи соціального захисту населення, до якого і належить Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області.
Отже, Департамент соціальної політики Луцької міської ради не втратив повноважень щодо адміністрування та виплати даного виду компенсації, оскільки публічне правонаступництво у цій частині правовідносин не відбулося, Департамент залишається належним боржником у виконавчому провадженні, а висновок суду першої інстанції про заміну сторони на ГУ ПФУ у Волинській області є таким, що ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.
Таким чином, заміна боржника на ГУ ПФУ є помилковою, оскільки призводить до визначення виконавцем органу, який за законом не наділений повноваженнями здійснювати саме цей вид виплат.
Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження по справі №140/4892/24, суд першої інстанції не врахував означеного. 
Встановлено, що на виконання вказаного рішення Волинським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №1159/2025р. від 14 лютого 2025 року.
Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за вказаним виконавчим листом 20 березня 2025 року було відкрито виконавче провадження №77582257.
За наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у такій ситуації підлягають застосуванню положення частини четвертої статті 379 КАС України щодо замінити у виконавчому листі боржника на його правонаступника, а саме, заміна боржника у виконавчому провадженні – Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради на його правонаступника – Департамент соціальної політики Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 03191963).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України). 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду необхідно змінити, а саме, в абзаці другому резолютивної частини цієї ухвали суду формулювання "на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, код ЄДРПОУ 13358826) замінити на формулювання "на Департамент соціальної політики Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 03191963). 

Щодо вирішення судом першої інстанції заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі, колегія суддів враховує наступне. 
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Згідно ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Згідно ч.2 ст.6 КАС України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі Горнсбі проти Греції суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40). 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі Класс та інші проти Німеччини, дійшов висновку, що із принципу верховенства права видно, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури. 
Статтею 381-1 КАС України встановлено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу. 
Так, відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення. 
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч.2 ст.382-1 КАС України). 
Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення та наявність підстав для формування висновку про те, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. 
Статтею 382-3 КАС України визначено порядок прийняття рішення за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення, де суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту. 
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи-позивача. 
У розглядуваній справі встановлено, що позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 року у справі № 140/4892/24 шляхом зобов`язання Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області подати в установлений судом термін звіт про виконання рішення суду.
Суд встановив, що Департаментом проведено позивачу перерахунок компенсації. Здійснено виплату за перше півріччя 2024 року в сумі 2856,81 грн; здійснено виплату за друге півріччя 2024 року в сумі 2856,81 грн. Загальна сума виплати становить 5713,62 грн. Кошти перераховані позивачу відповідно до платіжних доручень № 9 від 21.03.2025 та № 11 від 25.04.2025.
Колегія суддів зазначає, що резолютивна частина рішення містить застереження: «до виникнення обставин, з якими правовий акт пов`язує зміну чи припинення спірних правовідносин». Спірні правовідносини, які були предметом судового розгляду, стосувалися виплат за 2024 рік. 
Виплати за 2025 рік є новими правовідносинами, які виникають у межах нового бюджетного року. Виплати компенсацій фінансуються в межах бюджетних призначень, які затверджуються щорічно. Розмір компенсації прив`язаний до актуального прожиткового мінімуму та бюджетних асигнувань на відповідний рік.
Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. 
У розглядуваній ситуації суд приходить до висновку, що спір у цій справі щодо можливих виплат за 2025 рік стосується нових правовідносин, при цьому судовий контроль не може використовуватися як спосіб створення нового зобов`язання на майбутні бюджетні періоди або як механізм вирішення нового спору. 
Суд зазначає, що правовою підставою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
У розглядуваній ситуації відсутні підстави для застосування приписів статті 382 КАС України щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень (відповідача) подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення від 03.09.2024. 
За наведених фактичних обставин та із врахуванням норм чинного законодавства колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статей 382, 382-1 КАС України, оскільки заявником не доведено наявність правових та фактичних підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі. 
Отже, у решта частині оскаржувану ухвалу суду належить залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 317 321, 322, 325, 328, 329, 379, 382, 382-1 КАС України, суд

постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року про заміну сторони у виконавчому провадженні та про встановлення судового контролю в адміністративній справі №140/4892/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради Волинської області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії – змінити, а саме, в абзаці другому резолютивної частини цієї ухвали суду формулювання «на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, код ЄДРПОУ 13358826)» замінити на формулювання «на Департамент соціальної політики Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 03191963)». 
У решта частині ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2026 року про заміну сторони у виконавчому провадженні та про встановлення судового контролю в адміністративній справі №140/4892/24 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена у частині заміни сторони у виконавчому провадженні в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	В. О. Кушнір 	
 	 	З. М. Матковська