Єдиний унікальний номер: 379/767/26 
Провадження № 2-о/379/44/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Шабрацького Г.О.,
за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою, в якій просить суд: встановити факт її, ОСОБА_1 , проживання та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стислий виклад позиції заявника.
В обґрунтування заяви зазначила, що на початку липня 2013 року вона познайомилася з ОСОБА_4 в м. Києві. Вони почали зустрічатися, а згодом і спільно проживати. Спочатку проживали в с. Мальовниче Шаргородського району Вінницької області. Шлюб не укладали, оскільки вважали, що узаконення відносин ні на що не впливає. Від спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син - ОСОБА_5 . В зв`язку з тим, що на момент народження ми не перебували у зареєстрованому шлюбі відомості про батька були записані відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України. Проте згодом, батьківство ОСОБА_3 було визнано за рішенням суду. Коли синові виповнилося 3 роки, вони переїхали жити ближче до матері чоловіка в с. Лука Білоцерківського району Київської області, а згодом, всі разом переїхали проживати вже в с. Ківшовата Білоцерківського району Київської області. За час спільного проживання були справжньою сім`єю, фактично виконували права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм свого місця проживання: робили ремонт, купували речі домашнього вжитку та інші предмети домашнього побуту. Спільно піклувалися та виховували нашого сина. Крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів. Більше того, реалізуючи спільні плани про власний будинок, вони згодом купили земельну ділянку з будиночком, де мріяли збудувати повноцінний будинок. Саме в цьому будинку я зареєструвала своє місце проживання та дитини. Чоловік був зареєстрований у будинку своєї матері. Потреби змінювати місце його реєстрації - не було. В зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф, ОСОБА_3 13.02.2023 було призвано на військову службу по мобілізації до лав Збройних Сил України. Під час перебування ОСОБА_3 в зоні бойових дій, вони із свекрухою на постійній основі забезпечувала його всіма необхідними речами, на які від нього був запит. Він же, на постійній основі продовжував матеріально забезпечувати нашу сім`ю. Більше того, свою банківську картку, на яку приходило його грошове забезпечення він залишив у розпорядженні заявниці. За час проходження чоловіком служби, ними було прийнято рішення, що відтягувати укладення шлюбу і офіційне визнання ним батьківства щодо нашого сина ОСОБА_6 вже не будемо і планували зробити це у першу ж його відпустку. Однак, відповідно до сповіщення №31468 від 28.04.2023, надісланого ІНФОРМАЦІЯ_4 матері мого чоловіка, стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті артилерійського обстрілу противником в районі населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області, здійснюючи захист Батьківщини, мій чоловік - старший солдат ОСОБА_3 зник безвісти (повідомлення з в/ч НОМЕР_1 №302 від 28.04.2023). Оскільки вони не перебували в офіційному шлюбі і статус заявниці як дружини юридично не визначено, вирішення всіх питань, зумовлених зникненням безвісти її чоловіка (щодо процесу пошуку чоловіка, порушення кримінальної справи та її розслідування, а також будь-які звернення до офіційних органів і посадових осіб), покладені на свекруху. Строк спільного проживання заявниці зі чоловіком становив понад десять років, що повністю відповідає вимогам ст. 1264 ЦК України. 

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
28.04.2026 заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2026 справу передано для розгляду судді Шабрацькому Г.О.
Ухвалою судді від 05.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку окремого провадження з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. Призначено судове засідання на 10.06.2026, а також задоволено клопотання заявниці про виклик свідків.
10.06.2026 у судовому засіданні було витребувано з Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), інформацію щодо наявності/відсутності відомостей про реєстрацію/розірвання шлюбу відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Судове засідання у справі відкладено до 21.07.2026.
21.07.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона познайомилась з ОСОБА_3 у 2013 році. Спочатку вони зустрічалися, а невдовзі почали жити разом. приблизно через пів року вона завагітніла та весною 2014 року познайомилась з сім`єю ОСОБА_3 . З 2014 по 2017 рік вони проживали разом у Вінницькій області, де ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син – ОСОБА_5 . Оскільки вони не зареєстрували шлюб та ОСОБА_3 був на заробітках, у свідоцтві про народження сина відомості про батька внесені зі слів матері. З 2017 рок вони переїхали проживати у с. Лука Таращанського району де жили по 2020 рік. У 2020 році вони придбали будинок у с. Ківшовата Білоцерківського (колишнього Таращанського) району де проживали разом до мобілізації ОСОБА_3 . Після його мобілізації вони вирішили офіційно оформити свої відносини у першу ж його відпустку, але 13.04.2023 року ОСОБА_3 зник безвісті під час артилерійського обстрілу. У 2023 році вона у судовому порядку встановила факт що ОСОБА_3 є батьком дитини ОСОБА_7 . Встановлення факту проживання її з ОСОБА_3 однією сім`єю їй потрібен для встановлення подальшої долі її чоловіка ОСОБА_3 як зниклого безвісти та у кримінальному провадженні щодо його загибелі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила що вона є матір`ю зниклого безвісти ОСОБА_3 . Її син у 2014 році познайомив її з заявницею з якою вони проживали разом та яка на той час була вагітна. З 2014 по 2017 рік вони проживали разом у Вінницькій області, де ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син – ОСОБА_5 . З 2017 рок вони переїхали проживати у с. Лука Таращанського району де жили по 2020 рік. У 2020 році вони придбали будинок у с. Ківшовата Білоцерківського (колишнього Таращанського) району де проживали разом до мобілізації сина. Весь час її син та заявниця проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка. ОСОБА_3 завжди визнавав їх дитину та вважав своєю. Вони постійно вели спільне господарство, покупали майно, виховували дитину. У 2020 році вони купили будинок в с. Ківшовата та почали там проживати разом. Спільно робили там ремонт, здійснювали комунальні платежі. Вона повністю підтримує заяву ОСОБА_1 та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи – Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи – Військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Про причини неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 та їй відомо, що весною 2014 року ОСОБА_3 привіз знайомитись до батьків – ОСОБА_1 з якою спільно проживав. В них у 2014 році народилась спільна дитина. З 2017 року вони переїхали проживати у с. Лука де жили по 2020 рік. У 2020 році вони придбали будинок у с. Ківшовата де продовжили проживати разом. Весь цей час вона знає їх як одну сім`ю, вони завжди були разом, та жодного разу не розходились. У них був спільний бюджет, вони разом купляли речі, разом відпочивали, постійно були разом на сімейних святах.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коли вони проживали в с. Лука з 2017 по 2020 рік, а ОСОБА_3 вона знає з дитинства. Їй відомо що весною 2014 року ОСОБА_3 привіз ОСОБА_1 з якою спільно проживав. Також в них у 2014 році народилась спільна дитина. У 2017 році вони переїхали проживати у с. Лука де жили по 2020 рік з нею по сусідству. У 2020 році вони купили будинок у с. Ківшовата де продовжили проживати разом. За час проживання по сусідству вона знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як повноцінну сім`ю, вони жили разом, мали спільний бюджет, купували речі, оплачували комунальні послуги, піклувались про спільну дитину, спільно проводили час та разом відвідували свята. А коли купили собі будинок то здійснювали там ремонт. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Згідно копії акту службового розслідування, від 13.02.2023 старший солдат ОСОБА_3 був зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву запасної роти в/ч; 06.04.2023 старший солдат ОСОБА_3 прибув та приступив до виконання службових обов`язків у районі виконання бойових завдань; 07.04.2023 ОСОБА_3 призначено на посаду оператора відділення протитанкових ракетних комплексів взводу вогневої підтримки; 12.04.2023 ОСОБА_3 виїхав до місця виконання бойових завдань, поблизу н.п. Бахмут Бахмутського району Донецької області; 13.04.2023 старший солдат ОСОБА_3 після артилерійського обстрілу противником поблизу н.п. Бахмут Донецької області зник безвісті (а.с.16-18).
З копії сповіщення сім`ї про зниклого безвісти №31468 від 28.04.2023 встановлено, що ОСОБА_2 була повідомлена про те, що ОСОБА_3 , який був призваний на військову службу по мобілізації 13 лютого 2023 року зник безвісті 13 квітня 2023 року поблизу населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області в результаті артилерійського обстрілу противником (а.с.15).
З копії витягу з ЄРДР від 28.04.2023 року вбачається, що за заявою ОСОБА_2 було заведено кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 зник безвісті 13.04.2023, під час виконання бойового завдання в н.п. Бахмут Бахмутського району Донецької області (а.с.19).
З витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20230717-2113 сформованого 17.07.2023 встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 06.07.2023 року (а.с. 20).
Відповідно до рішення Таращанського районного суду Київської області від 04.09.2023 у справі №379/1040/23 провадження 2-о/379/42/23, встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внесено відповідні зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-11).
З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 виданого повторно 28.10.2023 року встановлено, що батьками дитини ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.12).
З свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 виданого 10.12.1984 року встановлено, що матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 (а.с.22).
З долучених до матеріалів фотознімків та переписки у месенджері вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, відвідували спільно різні заходи, займалися вихованням дитини (а.с.25-28).
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.07.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.30-33). 
Як встановлено з інформації Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області, відомостей щодо наявності/відсутності відомостей про реєстрацію/розірвання шлюбу відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 – не виявлено (а.с.58).
Поясненнями свідків, які були допитані в судовому засіданні підтверджено, що заявниця та ОСОБА_3 проживали разом з 2013 року по день його зникнення безвісти, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.
Як зазначено в п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» - членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Подібна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №524/10054/16 (61-21748св18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
На підставі пояснень заявниці, заінтересованої особи, показів допитаних судом свідків, долучених до матеріалів справи доказів в сукупності між собою, встановлено, що заявниця проживала разом з ОСОБА_3 з 2013 року по день зникнення безвісти останнього, тобто до 13 квітня 2023 року, однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Також, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, купували меблі, інші речі та предмети домашнього побуту.
За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву слід задовольнити.
Спору про право з пояснень чи заяв учасників – не вбачається.
На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 6, 8, 10-13, 17-18, 81, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 354-355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу – задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця ст. Мартанська, Росія, громадянина України, однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:
заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
заінтересовані особи:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
Міністерство оборони України, ЄДРПОУ 00034022, місце знаходження: проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168;
Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місце знаходження: АДРЕСА_4 ;

Повний текст рішення складено та підписано 21.07.2026.

Суддя Таращанського районного суду Київської області	  Григорій ШАБРАЦЬКИЙ