Справа № 577/3141/26
Провадження № 2-а/577/59/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

03 липня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області 

в складі: 

головуючого судді Буток Т.А.
при секретарі Кузнецовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Вертієвець Володимира Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 7231160 від 21.05.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., скасувати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21.05.2026 року інспектором 2 взводу 4 роти 1 бат. УПП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Вертієвцем В.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7231160, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказану постанову він отримав поштою 28.05.2026 року, згідно постанови 28.04.2026 року об 11:42:03 на автодорозі Н07 (232 км) він керував транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», д.н. НОМЕР_1 , в населеному пункті зі швидкістю 82 км/год, чим перевищив швидкість руху на 32 км/год. З вказаною постановою він категорично не згоден, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з грубим порушенням його права на захист, виходячи з наступного. 28.04.2026 року під час зупинки працівником поліції він заявив клопотання про відкладення розгляду справи для залучення захисника. Розгляд було призначено на 06.05.2026 року. 01.05.2026 року його захисником — адвокатом Волковою І.І. було направлено адвокатський запит на електронну пошту УПП в Сумській області з вимогою надати їй матеріали справи, зокрема відеодокази, на електронну пошту адвоката. 05.05.2026 року адвокатом подано клопотання про перенесення розгляду справи, призначеної на 06.05.2026 року, оскільки матеріали справи для підготовки захисту надані не були. Листом від 08.05.2026 року поліція фактично відмовила у наданні відеозаписів, посилаючись на те, що адвокат повинна була надати власний електронний чи оптичний носій. 19.05.2026 року адвокатом було направлено повторний запит, де обґрунтовано зазначено, що чинне законодавство (зокрема ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) не передбачає обов`язку адвоката купувати та надсилати поліції флеш-накопичувачі чи диски. Адвокат повторно просила надіслати відеодокази на її електронну пошту. Цей запит було проігноровано. Таким чином, поліцейським було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме порушено право на правову допомогу та неможливості реалізації прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Вважає, що дії поліцейського щодо винесення постанови є протиправними, тому постанова винесена відносно нього підлягає скасуванню.
Позивач ОСОБА_1 та його представник Волкова І.І. в судове засідання не з`явилися, від кожного окремо, надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с. 59, 60).
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує, при ухваленні рішення просить врахувати відзив на адміністративний позов (а.с. 36 - 54) та відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Третя особа інспектора другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Вертієвець В.С. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. 
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА 7231160 від 21.05.2026 року, винесеної інспектором другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Вертієвець В.С. у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачаться, що 28.04.2026 року близько 11 год. 42 хв. селище Недригайлів, дорога Н-07, 232 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Tiguan», н/з НОМЕР_1 , в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 82 км./год, чим перевищив швидкість руху на 32 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 ТС 008384. Motorola Solutions VB-400 № 470826, 471590, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП .
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
П. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 2 та 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.20.2001 року №1306 (далі - ПДР).
Згідно з п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як слідує зі змісту положень п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Ст. 251 КУпАП України передбачено, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно ст. 252 КУпАП та п.10 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 2 розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 5 розділу III вказаної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із оглянутого відеозапису, який долучений відповідачем до відзиву, підтверджується факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог ПДР України. Відеозапис містить інформацію про обставини події та підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Отже, відповідачем представлені належні докази вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем ПДР, містить фіксацію вказаного порушення, а тому повинен вважатися належним доказом. Відтак, суд вважає, що відповідачем доведено належними та допустимими доказами вину позивача.
За таких обставин, поліцейський, який наділений дискреційними повноваженнями, оцінюючи, за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, зробив вірний висновок, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення.
Позивачем не було надано жодних доказів, які б спростовували факт наявності правопорушення. 
Суд не приймає до уваги доводи позивача та його представника про порушення права на правову допомогу, оскільки наявний відеозапис підтверджує, що інспектор жодним чином не перешкоджав позивачу в реалізації права на отримання правової допомоги, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням позивача та його представника. Крім того, позивач та його представник жодним чином не були позбавлені можливості з`явитися на розгляд справи та ознайомитися з наявними доказами. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було. Тому відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч. 3 ст. 2 КАС України.
Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності та даючи їм оцінку, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
Оскільки позов не підлягає задоволенню, то понесені позивачем судові витрати відшкодуванню також не підлягають.
Керуючись ст. 59, 63 Конституції України, ст. 7, 9, 10, 11, 77, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Вертієвець Володимира Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.
Рішення суду, відповідно до ст. 286 КАС України, може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмового провадження - в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України, 03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3, код ЄДРПОУ: 40108646.

Третя особа інспектор другого взводу четвертої роти першого батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Вертієвець Володимир Сергійович, 40009 м. Суми вул. Білопільський шлях, 18/1. 

Суддя Буток Т.  А.