ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 р. 	Справа № 520/16485/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 (ухвалене суддею Мельниковим Р.В.) в справі № 520/16485/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення перерахунку, ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2025 по 28.05.2025, з врахуванням березня 2018 року, як базового місяця, з урахуванням абз. 4, 5 та 6 п. 5 Порядку № 1078; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2025 по 28.05.2025, з врахуванням березня 2018 року, як базового місяця, з урахуванням абз. 4, 5 та 6 пункту 5 Порядку № 1078; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 91 добу невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 91 добу невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, яка передбачена абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, яка передбачена абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 замінено відповідача у справі у порядку процесуального правонаступництва шляхом заміни Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на її правонаступника - Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Постанови Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” № 168 від 28.02.2022, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Враховуючи, що позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позову, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 24.02.2022 по 28.08.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_5 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 .
У період з 30.08.2023 по 30.03.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 .
Позивач як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_7 є учасником бойових дій.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 100 від 30.03.2025 ОСОБА_1 вважати таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби військової частини НОМЕР_2 . З 30.03.2025 виключено зі всіх видів забезпечення.
У період з 01.04.2025 по 28.05.2025 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 .
На підставі Директиви командира військової частини НОМЕР_8 від 22.05.2025 № Д-22/ДСК, військова частина НОМЕР_1 реорганізована та стала правонаступником військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 159 від 28.05.2025 старшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.05.2025 № 108-РС у відставку відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) вважати таким, що справу та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.05.2025 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. 28.05.2025 видно атестат № 63.
Позивач, не погоджуючись з ненарахуванням та несплатою відповідачем грошового забезпечення, а саме: індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2025 по 28.05.2025 з урахуванням березня 2018 року, додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць, що передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025; одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; грошової компенсації за 91 добу невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди; компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Проте відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині: зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 провести перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2025 по 28.05.2025, з врахуванням березня 2018 року, як базового місяця, з урахуванням абзаців четвертого, п`ятого та шостого пункту 5 Порядку № 1078; зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025; зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 91 добу невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби; зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, яка передбачена абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби.
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в подальшому - Закон № 2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 14.04.2025 по 25.04.2025 в розмірі 100000 грн на місяць, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і до теперішнього часу.
28.02.2022 Кабінет Міністрів України затвердив Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в подальшому - Постанова № 168).
Пунктом 1-1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.
Згідно з п. 1-2 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
- загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Таким чином, з урахуванням вимог пунктів 1, 2 Постанови № 168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 520/16191/23, від 30.05.2025 у справі № 380/27432/23, від 19.02.2026 у справі № 360/1960/22.
Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І “Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України”, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800; в подальшому – Положення № 402; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. 
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що Положення № 402 не встановлює розмежування повноважень штатних та позаштатних військово-лікарських комісій щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) із військовою службою, а постанови як штатних, так і позаштатних ВЛК, оформлені у передбаченому цим Положенням порядку, є обов`язковими до виконання.
Пунктами 21.1, 21.2 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 встановлено, що разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Відповідно до норм п. 21.5 Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби».
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Пунктом 12 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що право військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період перебування на стаціонарному лікуванні пов`язується, зокрема, із встановленням військово-лікарською комісією причинного зв`язку захворювання із захистом Батьківщини. При цьому визначення такого причинного зв`язку належить до виключної компетенції військово-лікарських комісій, а прийняті ними постанови є обов`язковими до виконання.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки № 1574/1177 від 13.03.2025 виданої Військовою частиною НОМЕР_5 ОСОБА_1 в період з 24.02.2022 по 01.08.2022, з 08.08.2022 по 31.01.2023, з 04.02.2023 по 08.03.2023, з 17.03.2023 по 01.04.2023, з 19.05.2023 по 13.06.2023, з 21.06.2023 по 27.06.2023, 18.07.2023 по 31.07.2023, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи в місті Барвінкове Ізюмського району Харківської області; місті Ізюм Харківської області: місті Костянтинівка Краматорського району Донецької області; місто Кролевець Сумської області: селі Уди Золочівської селищної громади Богодухівського району Харківської області.
Відповідно до довідки № 1571/3159 від 23.03.2025 ОСОБА_1 дійсно в період з 25.10.2023 по 14.07.2024, з 27.07.2024 по 03.12.2024, з 18.12.2024 по 22.12.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в перебуваючи в Харківській області: м. Дергачі, с-ще. Слатине, с-ще. Шевченкове, с-ще. Бугаївка, с-ще. Лісне; Донецькій області: с-ще. Богатир, с-ще. Розлив, Харківської обл., Харківської обл.
Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого травматологічного відділення № 9.23127 (дублікат від 21.04.2025), ОСОБА_1 з 04.12.2024 до 17.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві Харківської міської ради «Обласна клінічна лікарня». Повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта. Спондилоартроз. Грижі дисків L4-L5, L5-S1. Стійка лівобічна люмбоішіалгія. Транзиторний парез лівої стопи. Обмеження функція поперекового відділу хребта. Короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування, стан при направленні, при виписці скарги на виражені болі в поперековому-крижовому відділі хребта, з іррадіацією в обидві ноги, більш ліворуч, слабкість та відчуття оніміння в ній. A. morbi: Біль в спині відмічає з 2022 року, пов`язує з фізичною працею. Неодноразово лікувався в стаціонарах, однак відмічає загострення больового синдрому. У зв`язку зі збереженням больового синдрому госпіталізований до травматологічного відділення ОКЛ.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого № 9.24392 від 17.01.2025, ОСОБА_1 з 23.12.2024 до 17.01.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», відповідно до якої встановлено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): остеохондроз грудного відділу хребта [М42.14], компресійно-ішемічна радикулдопатія L4-S1 з міотонічним больовим феноменом [М51.2]. Стан після операції: задній інструментальний спондилодез L4-S1 системою TINA. Видалення гриж міжхребцевих дисків L4-L5, L5-S1. Міжтіловий спондилодез L4-L5, L5-S1 аутокістковим трансплантатом (09.01.25) [Z98.1].
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» від 17.01.2025 № 5, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії, відповідно до якої встановлено діагноз: остеохондроз грудного відділу хребта [М42.14], компресіно-ішемічна радикулдопатія L4-S1 з міотонічним больовим феноменом [М51.2]. Стан після операції: задній інструментальний спондилодез 14-S1 системою TINA. Видалення гриж міжхребцевих дисків L4-L5, L5-S1. Міжтіловий спондилодез L4-L5, L5-S1 аутокістковим трансплантатом (09.01.25) [Z98.1]. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 65 графи II Розкладу хвороб ОСОБА_1 погребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_9 від 17.02.2025 № 2025/1465, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд у військово-лікарській комісії в/ч НОМЕР_9 , відповідно до якої встановлено діагноз: [M42] стан після перенесеного оперативного лікування (09.01.2025-задній інструментальний спондилодез IA-S1 системою TINA, видалення гриж між хребцевих дисків L4-L5, L5-S1, міжтіловий спондилодез L4-L5, L-S1 аутокістковим трансплантатом) з розвитком больового синдрому при тимчасовому порушенні функції, зміцнілих післяопераційних шкірних рубців. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст. 65 графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.
Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 267816, ОСОБА_1 у період з 14.04.2025 по 25.04.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 1 Філія «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Відповідно до якої встановлено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): транспедикулярна штангово-гвинтова система на рівні L4-L5-S1 та міжтіловий спондилодез аутокістковим трансплантатом (09.01.2025) (6 шурупів) з приводу гриж диску L4-LS, L5-S1, ретролістезу L4, L5 І ст., міжребцевого остеохондрозу поперекового відділу хребта, з помірним порушенням функції хребта (G55.1). Лівобічна люмбоішиалгія, радикулопатія L5, S1, з міотонічним синдромом, ремісія. Короткий анамнез, діагностичні дослідження, перебіг хвороби, проведене лікування … направленні, при виписці: скарги на болі в поперековій ділянці, що віддають в праву нижню кінцівку, що посилюють … фізичних на болі в поперековій ділянці, що віддають в ліву нижню кінцівку, що посилюються … фізичних навантаженнях та ході, заніміння в ній, порушення ходи, постави. Анамнез хвороби - болі в спині турбують з 2022 року, з періодичними загостреннями, проведено МРТ поперекового відділу хребта - остеохондроз попереково-крижаного відділу хребта грижі дисків L4-L5 та L5-S1, форамінальний стеноз хребтового каналу на рівці L4-S1, сходовий ретролістез хребців L4, L5. 03.06.2023 стан погіршився, 19.06.2023 по 03.07.2023 проходив курс лікування в КНП «Обласний госпіталь ветеранів війни», потім проходив курс реабілітаційного лікування в ДП «Клінічний санаторій «РОЩА». В грудні 2024 року стан хворого погіршився, больовий синдром посилився. 04.12.2024 лікувався в травматологічному, потім н/х відділеннях ХОКЛ. 09.01.2025 проведена операція: задній інструментальний спондилодез L4-L5-S1 транспедикулярною конструкцією «TINA». Видалення гриж міжхребевих дисків L4-L5, L5-S1. Міжтіловий спондилодез L4-L5, L5-S1 аутокістковим трансплантатом. По закінченню лікування двічі надавалась відпустка на 30 календарних днів. Направлений в ХКЛ ЗТ № 1 для визначення ступеню придатності до військової служби. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: транспедикулярна штангово-гвинтова система на рівні L4-L5-S1 та міжтіловий спондилодез аутокістковим трансплантантом (09.01.2025) (б шурупів) з приводу гриж диску L4-L5, L5-S1, ретролістезу L4, LS 1 ст., міжхребцевого остеохондрозу поперекового відділу хребта, з помірним порушенням функції хребта. Лівобічна люмбоішиалгія, радикулопатія LS, S1, з міотонічним синдромом, ремісія (G55.1). Захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. На підставі статті 64А, 23В графи ІІ Розладу хвороб НЕПРИДАТНИЙ ДО ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Потребує звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я та термін, необхідний для оформлення звільнення, але не більше 30 календарних днів.
По завершенню стаціонарного лікування у відділенні нейрохірургії Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 1 Філія «Центр охорони здоров`я» Акціонерного товариства «Українська залізниця» позивач повторно пройшов військово-лікарську комісію при Харківській клінічній лікарні на залізничному транспорті № 1 Філія «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця».
Відповідно до довідки позаштатної військово-лікарської комісії від 24.04.2025 № 2025-0425-0950, встановлено, що ОСОБА_1 24.04.2025 пройшов медичний огляд у Харківській клінічній лікарні на залізничному транспорті № 1 філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця». Встановлено діагноз: транспедикулярна штангово-гвинтова система на рівні L4-L5-S1 та міжтіловий спондилодез аутокістковим трансплантантом (09.01.2025) (6 шурупів) з приводу гриж ДИСКІВ L4-L5, L5-S1, ретролістезу хребців L4, L5 І ст., міжхребцевого остеохондрозу поперекового відділу хребта, з помірним порушенням функції хребта. Лівобічна люмбоішиалгія, радикулопатія L5, S1 з міотонічним синдромом, ст. ремісії (G55.1). Захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини. Позивач на підставі статті 64А графи ІІ Розкладу хвороб потребує звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я на термін необхідний для оформлення звільнення, але не більше 30 календарних днів, у зв`язку з захворюванням пов`язаним з захистом Батьківщини. 
28.05.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 159 позивача звільнено у відставку за станом здоров`я.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час проходження стаціонарного лікування у період з 14.04.2025 по 25.04.2025 позивачу за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією встановлено причинний зв`язок захворювання у формулюванні «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», що підтверджується довідкою позаштатної військово-лікарської комісії від 24.04.2025 № 2025-0425-0950, а також випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 267816. Зазначена довідка ВЛК є чинною, у встановленому законом порядку не скасована та є обов`язковою до виконання.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з 14.04.2025 по 25.04.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із захворюванням, причинний зв`язок якого військово-лікарською комісією визначено як такий, що пов`язаний із захистом Батьківщини, а тому відповідав умовам, визначеним Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень. Оскільки відповідачем не здійснено нарахування та виплату позивачу зазначеної додаткової винагороди за період його перебування на стаціонарному лікуванні, така бездіяльність є протиправною, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2025 по 28.05.2025 з урахуванням березня 2018 року, як базового місяця, відповідно до абз. 4, 5 та 6 п. 5 Порядку № 1078 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка діє з 02.04.2021):
у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший);
обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий);
сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій);
якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий);
у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац п`ятий);
до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий);
якщо підвищення грошового доходу відбулося не з 1 числа місяця, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу/кількості календарних днів у місяці, а виплачується пропорційно відпрацьованому/службовому часу з урахуванням положень цього Порядку (абзац сьомий).
Згідно з Постановою № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.
Верховний Суд у постанові від 09.01.2025 у справі № 160/17336/23 зазначив наступне:
«51. Суд звертає увагу на те, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу: «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
52. Щодо «поточної індексації», то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).
53. Щодо «індексації-різниці», то право працівника на її отримання виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
54. Так, абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078, у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
55. Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума «індексації-різниці» виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
56. Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки) та від 29.03.2023 у справі №380/5493/21 з подібними правовідносинами.
57. Отже, «поточна» індексація виплачується в результаті перевищення величини індексу споживчих цін порога індексації (103%). А «індексація-різниця» - у разі, коли сума зарплатного підвищення не перевищує суму індексації, що склалася в місяці такого підвищення.».
Відповідно до Закону України № 4059-IX ІСЦ у січні 2025 приймається за 1 або 100 відсотків, а також відповідно до правил обчислення ІСЦ, визначених Порядком, обчислення ІСЦ для проведення індексації починається з лютого 2025.
Тобто за лютий - квітень 2025 ІСЦ, обчислений наростаючим підсумком, становив 103,0 % (1,008*1,015*1,007*100).
Отже, право на індексацію у січні - червні 2025 року не настало, оскільки не відбулося перевищення порогу індексації (103 %).
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.04.2025 по 28.05.2025 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_6 .
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги щодо про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.04.2025 по 28.05.2025 з урахуванням місяця підвищення грошових доходів березень 2018 року не підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за 91 невикористану календарну добу щорічної основної відпустки за 2022–2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, а також грошову компенсацію за 56 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022–2025 роки з урахуванням зазначеної додаткової винагороди, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 1, 8, 14 ст. 10-1 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України “Про відпустки”. Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (в подальшому - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.
Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Зі змісту Постанови № 168 вбачається, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена цією Постановою № 168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема, військовослужбовців, виплата якої має регулярний щомісячний характер.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, виплачується щомісячно, про що прямо зазначено у вказаній постанові.
Таким чином, додаткова винагорода, яка передбачена Постановою № 168 та належить до щомісячних одноразових додаткових видів грошового забезпечення включається до складу грошового забезпечення, як обрахункової величини для виплати грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпустки.
Так, Верховним Судом в постанові від 20.08.2024 в справі № 420/693/23 сформовано висновок щодо питання, чи враховується передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані щорічні додаткові відпустки, як учаснику бойових дій та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку.
Верховний Суд виходив з того, що на законодавчому рівні не міститься жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір компенсацій, як за основну, так і невикористану додаткову відпустки.
Верховний Суд дійшов висновку, що до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував на день виключення зі списків особового складу, тому, при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.04.2025 у справі № 240/2078/24 додаткова винагорода, запроваджена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, вказана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постановах Верховного Суду від 10.04.2025 в справі № 420/35446/23, від 10.09.2025 в справі № 240/2400/24, від 30.10.2025 в справі № 240/3749/24, від 30.10.2025 в справі № 240/904/24, від 30.10.2025 в справі № 240/33499/23.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 № 755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що обмеження виплати вказаної додаткової винагороди строком дії воєнного стану в Україні не змінює правову природу такої винагороди, яка невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що грошова винагорода, встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, що виплачувалась позивачу як тимчасовий додатковий вид грошового забезпечення, не має враховуватися в загальній сумі грошового забезпечення для обчислення компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, оскільки додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, у зв`язку з чим така винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача, як розрахункової величини, з якого обчислюється розмір компенсації за невикористані дні відпусток.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 159 від 28.05.2025 при звільненні позивача у відставку йому нараховано та виплачено грошову компенсацію за 56 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також за 90 невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2022–2025 роки.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи позивача щодо нарахування грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022–2025 роки в обсязі 91 календарного дня, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на обчислення та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток із урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим у цій частині позов підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за 90 невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки та за 56 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій із урахуванням додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а саме: про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025; про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 91 добу невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 91 добу невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби; про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби. Ухвалити в скасованій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 90 діб невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 90 діб невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 в справі № 520/16485/25 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а саме: про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025; про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 91 добу невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 91 добу невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби; про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби.
Ухвалити в скасованій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000 грн на місяць, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 14.04.2025 по 25.04.2025.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 90 діб невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 90 діб невикористаної основної відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 56 діб додаткової відпустки за 2022-2025 роки з урахуванням додаткової винагороди, яку він отримував під час проходження військової служби. 
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 у справі № 520/16485/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич