Справа № 947/3543/23
Провадження № 1-кп/947/295/26
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.09.2026 року
Київський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
при секретарях судового засідання – ОСОБА_2 
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 
обвинувачених – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників обвинувачених – адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 203-2 КК України в рамках кримінального провадження № 4202110000000068 від 11.02.2021 року,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження № 4202110000000068 від 11.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2 КК України.
Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду клопотання, в якому просить змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Клопотання мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , до якого 13.01.2023 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 402 600 (чотириста тисяч шістсот) гривень, слідчому, прокурору не надав документ, що підтверджує внесення коштів в рахунок застави, чим порушив застосований відносно нього запобіжний захід, наразі в рамках провадження наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого продовження здійснення обвинуваченим злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому неможливо застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.
У судовому засіданні –
Прокурор ОСОБА_3 обґрунтував подане клопотання та просив його задовольнити.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного.
Відповідно до положень статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
За змістом статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (в тому числі продовження, зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до положень ч. ч. 2, 4 статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13.01.2023 року в рамках кримінального провадження № 4202110000000068 від 11.02.2021 року було застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 402 600 (чотириста тисяч шістсот) гривень з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави.
Положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.
Згідно зі ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Зміст зазначених вимог закону у сукупності з іншими положеннями кримінального процесуального законодавства, якими врегульовано застосування запобіжних заходів свідчить про те, що строку дії застави як запобіжного заходу не встановлено, а отже запобіжний захід фактично діє до моменту його скасування у встановленому законом порядку.
У поданому клопотанні про зміну запобіжного заходу прокурор посилається на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого продовження здійснення обвинуваченим злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, за версією сторони обвинувачення, необхідно застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Проте, суд звертає увагу на те, що доказів неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави стороною обвинувачення не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, можливість пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу.
Судом береться до уваги тривалість кримінального провадження, оскільки з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема загальних висновків, викладених у справах «Штепа проти України» та «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), ризик неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого зі спливом часу природно зменшується, за умови відсутності появи нових обставин, які б виправдовували застосування раніше обраного запобіжного заходу.
Додатково, суд враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.
Суд приймає до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 протягом більше трьох років сумлінно виконує свої процесуальні обов`язки, з`являвся до суду за першим викликом та дотримувався належної процесуальної поведінки. Фактів, що свідчать про порушення обвинуваченим його обов`язків матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що всі зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про наявність достатніх правових підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно статті 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.
Відтак, у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу слід відмовити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст. ст. 176-179, 182, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора - відмовити.
Змінити обвинуваченому в рамках кримінального провадження № 4202110000000068 від 11.02.2021 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 26.10.2026 року, наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати суду за першою вимогою; 
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому письмово під розпис, що в разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                       ОСОБА_1