ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 серпня 2026 року | Справа № 280/5493/26 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якій позивач просить суд:
Скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2025 №319 щодо зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до списку особового складу Військової частини НОМЕР_1 . 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу.
Позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі №280/7841/25, яке набрало законної сили 26.02.2026, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_2 задоволено: визнано протиправним дії співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації, які полягають у взяті на облік та проведені мобілізаційних дій відносно ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.08.2025 за №236 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особовий період» у частині ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.08.2025 за №253 у частині ОСОБА_1 ; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 . Разом з тим, сам факт скасування рішення про мобілізацію не призвів до повного поновлення порушених прав позивача, оскільки на момент ухвалення відповідного судового рішення він був переведений до іншої військової частини та продовжує перебувати на військовій службі. Зазначає, що в момент набрання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/7841/25 від 20.10.2025 законної сили, позивач, був позбавлений статусу військовослужбовця, а відтак проходження ним військової служби в будь-якій частині втратило правову підставу та є незаконним. Позивач просить позов задовольнити.
Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони командуванню Військовій частині НОМЕР_1 та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії, пов`язані з направленням/переведенням/переміщенням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої частини/підрозділу/формування з Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі за бойовим розпорядженням до набрання законної сили рішенням суду по справі. В обґрунтування поданої заяви представник позивача повідомив, що фактичне направлення позивача до іншої військового формування позбавить його реальної можливості реалізувати рішення суду та створить штучні перешкоди для його виконання, що є неприпустимим у правовій державі та грубо порушить принцип обов`язковості судових рішень.
Ухвалою суду від 05.06.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду від 08 червня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
18 червня 2026 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом відсторонення військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від займаної посади під час судового провадження по справі № 280/5493/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування поданої заяви представник позивача повідомив, що фактичне направлення позивача до іншої військового формування позбавить його реальної можливості реалізувати рішення суду та створить штучні перешкоди для його виконання, що є неприпустимим у правовій державі та грубо порушить принцип обов`язковості судових рішень.
Ухвалою суду від 19.06.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
18 червня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що позивач добровільно перевівся на службу до військової частини НОМЕР_1 . А саме, для переведення з Збройних сил України до військової частини, що входить в структуру Державної спеціальної служби транспорту (що входить до системи Міністерства оборони України) необхідно, щоб військовослужбовець звернувся до військової частини ДССТ та отримав від них рекомендаційний лист; цей лист надається до військової частини, де проходить службу військовослужбовець; створюється план переміщення, який надсилається у вищі інстанції, які і приймають рішення про перевід до іншої військової частини. Тобто, командир військової частини НОМЕР_2 не зміг би самостійним рішенням перевести свого військовослужбовця до іншої військової частини. Для цього потрібно особисте бажання військовослужбовця та підтвердження військової частини НОМЕР_1 , що такий військовослужбовець висловив бажання проходити службу і рекомендаційний лист, що військова частина НОМЕР_1 готова прийняти такого військовослужбовця. Також, зазначає, що Верховний Суд в постанові від 05.02.2025 у справі №160/2592/23 вказав, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.
24 червня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що до відзиву на позовну заяву не долучено жодного документа, який би підтверджував факт звернення позивача із рапортом чи іншою заявою про переведення до військової частини НОМЕР_3 , його згоду на таке переведення або висловлення ним особистого бажання проходити службу саме у цій військовій частині. Крім того, зарахування позивача до Військової частини НОМЕР_1 було вчинено після ухвалення судового рішення Запорізьким окружним адміністративним судом та за наявності обізнаності Військової частини НОМЕР_2 про його зміст. Проходження військової служби позивачем є безпосереднім наслідком від наказу командира військової частини від 24.08.2025 №253 (по стройовій частині) про мобілізацію, який скасовано судовим рішенням.
29 червня 2026 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зазначає, що позивач не був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Також зазначає, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/7841/25 від 20.10.2025 набрало законної сили 26.02.2026 (після зарахування позивача до військової частини НОМЕР_1 ). З резолютивної частини даного судового рішення вбачається, що суд своїм рішенням не позбавляв позивача статусу військовослужбовця. Відтак, твердження представника позивача про те, що «в момент набрання рішенням Запорізького окружного адміністративного суду по справі ЄУ№280/7841/25 від 20.10.2025 законної сили, ОСОБА_1 , втратив статус військовослужбовця, у зв`язку з чим, проходження ним військової служби в будь-якій частині втратило правову підставу» не відповідають чинному законодавству та обставинам справи.
09 липня 2026 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення. Позивач зазначає, що рішенням суду, яке набрало законної сили, вже встановлено протиправність мобілізації позивача. Зазначені обставини відповідно до положень процесуального закону не потребують повторного доказування та є обов`язковими для врахування під час розгляду цієї справи. Відтак, визнання протиправним та скасування начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.08.2025 за №236 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особовий період» у частині ОСОБА_1 , має своїм правовим наслідком зміну правового статусу з військовослужбовця на військовозобов`язаного та протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), які пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказу про призов.
20 липня 2026 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення. Відповідач зазначає, що станом на день надання вказаних додаткових пояснень ОСОБА_1 не повернувся з основної щорічної відпустки до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із чим наказом № 187 від 06.07.2026 його було знято з усіх видів забезпечення та призупинено виплату всіх видів грошового забезпечення. Також, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2026 № 403 призначено службове розслідування по вказаному факту, і яке має бути завершене до 06.08.2026.
На підставі матеріалів справи, судом встановлено наступні обставини.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі №280/7841/25, яке набрало законної сили 26.02.2026, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_2 задоволено: визнано протиправним дії співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації, які полягають у взяті на облік та проведені мобілізаційних дій відносно ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.08.2025 за №236 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особовий період» у частині ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.08.2025 за №253 у частині ОСОБА_1 ; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2025 №319 солдата ОСОБА_1 , курсанта військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 08 листопада 2025 року № 162-РС на посаду оператора безпілотних літальних апаратів-стрільця відділення безпілотних літальних апаратів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , з 09 листопада 2025 року зарахувати до списків особового складу частини, на всі види забезпечення. На продовольче забезпечення зарахувати з 11 листопада 2025 року. Вважати таким що з 09 листопада 2025 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Підстава: наказ Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 08 листопада 2025 року № 162-РС, іменний список військової частини НОМЕР_2 № 7970 від 08 листопада 2025 року.
На заяву представника позивача (вх.№ 1414) з проханням розглянути рапорт про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , Військова частина НОМЕР_1 листом від 08.04.2026 №33/147 повідомила, що підстави для задоволення рапорту відсутні, оскільки, військова частина НОМЕР_1 не була стороною у справі № 280/7841/25 і в рішенні суду немає жодних вимог до військової частини НОМЕР_1 вчинити будь які дії. Крім того, повідомлено, що ОСОБА_1 , перевівся до військової частини НОМЕР_1 за власним бажанням, а саме, він звертався до командування військової частини НОМЕР_1 з клопотанням надати йому рекомендаційний лист, який і було надано, та який і став підставою для його переведення до військової частини НОМЕР_1 і включення до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Також, повідомлено, що підстави для звільнення з військової служби передбачені в статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». У разі наявності у ОСОБА_1 таких підстав, і відповідно наявне належне їх документальне підтвердження, військова частина НОМЕР_1 прийме і розгляне рапорт про звільнення останнього з військової служби.
На скаргу представника позивача, Військова частина НОМЕР_4 листом від 20.05.2026 №13/63, повідомила, що ОСОБА_2 , перевівся до військової частини НОМЕР_1 за власним бажанням, а саме, він звертався до командування військової частини НОМЕР_1 з клопотанням надати йому рекомендаційний лист, який і було надано, та який і став підставою для його переведення до військової частини НОМЕР_1 та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Також, повідомлено, що підстави для звільнення з військової служби передбачені в статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» на даний час у ОСОБА_3 відсутні. У разі наявності у ОСОБА_3 таких підстав, і відповідно наявне належне їх документальне підтвердження, військова частина НОМЕР_1 прийме і розгляне рапорт про його звільнення з військової служби згідно керівних документів. З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів, наведених у скарзі, підстав для висновку про протиправну бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 на цей час не встановлено, у зв`язку з чим доводи скарги не знайшли свого підтвердження.
Позивач зазначає, що оскільки спірний Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.08.2025 за №236 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особовий період» визнано протиправним, то виданий на його підставі наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2025 року №319 щодо зарахування позивача до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 також є протиправним та підлягає скасуванню, що і стало підставою звернення до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. 
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася та діє на момент розгляду цієї справи.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: 
підготовку громадян до військової служби; 
взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; 
проходження військової служби; 
виконання військового обов`язку в запасі; 
проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Приписами частини сьомої статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Частиною першою статті 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За приписами частини шостої статті 2 Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина чотирнадцята статті 2 Закону №2232-XII).
Відповідно до пунктів 4, 5 частини першої, абзацу першого частини третьої статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається, зокрема:
день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;
день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, для громадян України, які добровільно прибули до військової частини для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (Положення №1153/2008) початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Згідно із змістом пункту 2 розділу XII Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за №1407/38743 (Інструкція №280), військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції.
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. 
Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.
Особи рядового, сержантського і старшинського складу, особи рядового, сержантського і старшинського складу за призовом, які при призначенні з однієї військової частини до іншої зараховані у розпорядження відповідного командира, можуть призначатися на посади наказами по стройовій частині одночасно із зарахуванням до списків особового складу військової частини.
Пунктом 30 розділу ІІ Інструкції № 280 передбачено, що виключно на підставі наказів по стройовій частині здійснюється зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини.
Відповідно до пунктів 32, 33 розділу ІІ Інструкції № 280 зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Зараховування до списків особового складу військової частини або виключення із них здійснюється із поіменним зазначенням кожного військовослужбовця в наказі по стройовій частині.
Виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки, серед іншого, військовослужбовців, звільнених з військової служби, призначених для проходження військової служби до інших військових частин (у тому числі ті, які в установленому порядку направлені для подальшого проходження військової служби навчання за кордон на строк понад один рік), зарахованих на навчання до військових навчальних закладів, обраних народними депутатами України, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, а також направлених для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування),- з дня вибуття.
Таким чином, зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. 
Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
Тобто, для громадян України, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період їх правовий статус військовозобов`язаного змінюється на правовий статус військовослужбовця з дня відправлення громадянина у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тобто з дня, який встановлений у наказі про їх призов на військову службу.
Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2025 по справі №280/7841/25, яке набрало законної сили 26.02.2026:
визнано протиправним дії співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації, які полягають у взяті на облік та проведені мобілізаційних дій відносно ОСОБА_1 ; 
визнано протиправним та скасовано Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.08.2025 за №236 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особовий період» у частині ОСОБА_1 ;
визнано протиправним та скасовано Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.08.2025 за №253 у частині ОСОБА_1 ;
зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 .
Так, в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі №280/7841/25, яке набрало законної сили 26.02.2026, зокрема зазначено: 
«За інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 20.08.2025 було анульовано бронювання з підстав звільнення ОСОБА_1 з підприємства. 
З 21.08.2025 ОСОБА_1 прийнято на роботу до ТОВ «Українські перспективні технології» складальником електронного устаткування.
22.08.2025 ТОВ «Українські перспективні технології» через застосунок «ДІЯ» була подана заявка про бронювання ОСОБА_1 за ТОВ «Українські перспективні технології.
Станом на 23.08.2025 - 24.08.2025 позивач не був заброньований на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не перебував на спеціальному військовому обліку.
Як свідчать матеріали справи, до 23.08.2025 ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , а з 23.08.2025 – перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При цьому, відповідно до Військово-облікового документу «Резерв+» (Розширені дані з реєстру), сформованому станом на «24.08.2025, 04:07» зареєстрованим місцем проживання та адресою проживання ОСОБА_1 було – « 
АДРЕСА_1 переконливо не обґрунтовано взяття з 23.08.2025 на військовий облік ОСОБА_1 , який перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Також, відповідачем-1 переконливо не обґрунтовано причини: звернення 23.08.2025 до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області щодо можливого вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП; оформлення 23.08.2025 повістки на необхідність прибуття ОСОБА_1 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідачем-1 не доведено, що оформлення повістки на необхідність прибуття ОСОБА_1 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки було здійснено ІНФОРМАЦІЯ_4 або іншим територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.
З матеріалів справи не вбачається не дотримання ОСОБА_1 приписів «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які є Додатком 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого 30.12.2022 постановою Кабінету Міністрів України №1487.
Наказ командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.08.2025 за №253 у частині позивача є похідним від Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.08.2025 за №236 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особовий період» у частині позивача.
З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.08.2025 за №236 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особовий період» та Наказ командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.08.2025 за №253 у частині позивача прийнято не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже вони є не правомірними та підлягають скасуванню».
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Отже, рішенням суду, яке набрало законної сили, вже встановлено протиправність мобілізації позивача. 
Суд зазначає, що визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 24.08.2025 за №236 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особовий період», яким позивача було призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період до військової частини НОМЕР_2 , має своїми правовими наслідками: 
зміну правового статусу з військовослужбовця на військовозобов`язаного;
протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), які пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказу про призов.
Суд також звертає увагу, що в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2026 по справі №280/7841/25 колегія суддів зазначила, щодо додаткових пояснень від представника заявника стосовно ситуації, коли суд визнав мобілізацію протиправною та зобов`язав військову частину виключити позивача зі списків, але він вже переведений до іншої частини, суд зазначив про ускладнення процесу звільнення через відсутність прямого механізму "автоматичного" виконання рішення щодо нової ВЧ. Водночас, взаємодія з поточною військовою частиною повинна ґрунтуватися на тому, що оскільки наказ про мобілізацію визнано незаконним, перебування на службі в будь-якій ВЧ втрачає правову підставу. Оскільки первинне зарахування до списків визнано незаконним, усі наступні накази (в тому числі про переведення) також підлягають скасуванню як похідні.
Відтак, суд констатував наявність у позивача підстав для звільнення з військової служби. Отже, виконання рішення суду по справі №280/7841/25 повинно забезпечити поновлення того юридичного стану, який існував до порушення прав позивача.
Разом з тим, факт скасування рішення про мобілізацію не призвів до повного поновлення порушених прав позивача, оскільки на момент набрання рішенням законної сили він був переведений до військової частини НОМЕР_1 та продовжує перебувати на військовій службі.
Суд звертає увагу, що хоч Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте, проходження військової служби є безпосереднім наслідком від наказу про мобілізацію. Незаконна мобілізація може порушувати права громадян, зокрема право на свободу та право на обрання форми служби. Захист цих прав може включати звернення до суду, а також право на звільнення з військової служби, якщо незаконна мобілізація є наслідком порушення закону.
Суд дотримується позиції, що протиправні дії не можуть спричиняти правомірних наслідків, інший підхід суперечив би завданням та основним засадам адміністративного судочинства. 
Отже, юридичні наслідки порушень прав особи, допущені внаслідок протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, породжує необхідність виправлення таких помилок як необхідний захід, який поверне сторін в правовий стан, що мав місце до моменту порушення. 
Враховуючи, що первинне зарахування позивача до списків визнано незаконним, отже наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2025 №319 щодо зарахування позивача до списку особового складу Військової частини НОМЕР_1 підлягає скасуванню.
З метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного його відновлення суд вважає за можливе зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Щодо доводів відповідача, що переведення позивача до військової частини НОМЕР_1 було можливим виключно за наявності його особистого бажання проходити службу у зазначеній військовій частині, яке мало бути підтверджене відповідним зверненням військовослужбовця та рекомендаційним листом військової частини, суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів, які би підтверджували факт звернення позивача із рапортом чи іншою заявою про переведення до військової частини НОМЕР_1 , його згоду на таке переведення або висловлення ним особистого бажання проходити службу саме у цій військовій частині.
Більше того, саме по собі посилання відповідача на існування певної процедури переведення військовослужбовців не доводить факту дотримання такої процедури у спірних правовідносинах та не підтверджує наявності у позивача вільного і усвідомленого волевиявлення щодо переведення до іншої військової частини.
Суд зазначає, що зарахування позивача до Військової частини НОМЕР_1 було вчинено після ухвалення судового рішення Запорізьким окружним адміністративним судом по справі №280/7841/25 незважаючи на те, що Військова частина НОМЕР_2 знала про наявність та суть цього рішення.
Щодо доводів відповідача, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу за мобілізацією є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинить відновлення попереднього становища особи, яка була призвана на військову службу, з посиланням на висновки Верховного Суду висловлені у постанові від 05.02.2025 по справі №160/2592/23, то суд не приймає її до уваги, оскільки кожна справа має свої особливості, свої індивідуальні обставини, які встановлюються на підставі доказів.
У справі на яку посилається відповідач, позивач оскаржував не акт індивідуальної дії (наказ начальника районного ТЦК та СП про мобілізацію або наказ командира військової частини про зарахування до особового складу частини), а дії щодо порушення, допущені під час процедури проведення ВЛК, отже обставини у справі №160/2592/23 не є тотожними обставинам справи №280/5493/26.
Висновки Верховного Суду про визнання процедури призову незворотною, не є зразковим, а стосується конкретного випадку військовослужбовця, який майже через рік звернувся до суду з позовом про не проходження ВЛК (справа №160/2592/23).
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а обрані позивачем способи судового захисту є ефективними, належними та спрямованими на повне і остаточне відновлення порушених з боку суб`єкта владних повноважень прав та законних інтересів.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). 
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інші судові витрати по справі відсутні. 
Вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки докази на підтвердження їхнього фактичного понесення та розміру відсутні в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2025 №319 щодо зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до списку особового складу Військової частини НОМЕР_1 . 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи: 
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ),
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ). 

Повне судове рішення складено 07 серпня 2026 року.

Суддя Б.В. Богатинський