Справа № 685/54/26
Провадження № 2/685/226/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року       селище Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді  Бурлак Г.І.
з участю секретаря   Ковальчука О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теофіполі
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди
встановив:
позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, мотивуючи її тим, що позивачка проживає за адресою АДРЕСА_1 . 8 жовтня 2025 на її господарство зайшло четверо невідомих осіб, які вилізли на дах гаража та почали зрізати бензопилою гілля дерева, яке росте на території сусідів – відповідачів . Позивач неодноразово просила їх припинити дії та покинути території її домогосподарства, однак ті не реагували, а відповідачі їм наказували продовжувати обрізку дерева, при цьому ОСОБА_3 без дозволу позивачки неодноразово заходив на територію її домогосподарства та здійснював безпосереднє керівництво обрізки дерева і лише після виклику поліції невідомі особи вийшли з подвір`я позивачки. Діями відповідачів позивачці було завдано матеріальної шкоди у вигляді пошкодження покриття даху гаражної будівлі та водостічної системи (труб, відливів) на загальну суму 15614 грн - згідно кошторисної документації, наданої ТОВ «Теофіпольсільбуд», з яким позивачка уклала договір підряду по заміні та ремонту пошкодженого майна, ціна ремонтних робіт становить 8428 грн, вартість покриття з листової сталі загальною площею 8,12 м2 становить 2720,20 грн, що підтверджується накладною від 29.09.2025 ФОП ОСОБА_4 , вартість будівельних матеріалів водостічної системи, що потребує заміни, становить 4465,80 грн, що підтверджується чеками від 01.10.2025 ФОП ОСОБА_5 . Крім того, діями відповідачів позивачці завдано моральну шкоду, яка виразилася у негативних емоціях та переживань з приводу неповаги до приватної власності, неможливості користування власним майном, порушення звичного способу життя у зв`язку із необхідністю докладати додаткові зусилля для відновлення порушених прав та понесення додаткових непередбачуваних витрат на відновлення пошкодженого майна, а також у стресі та моральних потрясіннях і перейманні за власне життя та здоров`я, оскільки неможливо було передбачити, які протиправні дії можуть вчинити вказані особи стосовно неї та її майна, тому моральну шкоду вона оцінює в 100000 грн. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідачів 15614 грн матеріальної шкоди, 100000 грн моральної шкоди, судовий збір та 15000 грн витрат на правничу допомогу.
Сторони, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, в суд не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності, від представника відповідачів надійшла заява про те, що позов не визнає, просить проводити розгляд справи у її відсутності. 
У відзиві на позов представник відповідачів зазначила, що дійсно 8 жовтня 2025 на межі домоволодінь Позивачки та Відповідачки 1 відбувалось намагання зрізати аварійне дерево, що завдавало незручностей обом сторонам. Зазначена дія була спрямована виключно на збереження майна, як Позивачки, так і Відповідачки 1, оскільки за умов сильного вітру існувала реальна загроза неконтрольовано падіння рослини на їхні будівлі, що могло завдати обом Сторонам істотної шкоди та спричинити значні матеріальні збитки. Позивачка неодноразово зверталася до ОСОБА_2 та її чоловіка зрізати зазначене дерево, оскільки його гілля нависало над її господарством. Відповідач 1 знайшла бригаду, яка 8 жовтня 2025 року прийшла зрізати дерево. Робітники за погодженням із позивачкою пройшли на її господарство та з криші гаража почали зрізати гілля дерев, при цьому, щоб не пошкодити покрівлю гаража, вони поклали дерев`яні дощечки по яких і ходили. Позивачка, дочекавшись коли гілля, яке росло над її господарством, було зрізане, почала кричати та проганяти робітників і вони були змушені піти, не доробивши роботи та не закінчивши зрізання дерева. Про те, що позивачка 08.10.2025 викликала поліцію, відповідачам нічого не відомо, оскільки пояснення вони давали поліцейському офіцеру 16.10.2025. Жодної шкоди внаслідок зрізання гілля дерева позивачці заподіяно не було, оскільки гілля скидалося виключно на територію господарства відповідачів. Також зазначила, що позивачка, отримавши в дар будинок, займається постійними ремонтними роботами та будівництвом, які зовсім не пов`язані з відповідачами. Договір підряду укладений 14.10.2025 – через тиждень після обрізання гілля, відповідачі не знають що сталося з покрівлею гаража протягом цього тижня, оскільки фото засвідчують відсутність пошкоджень. Крім того, і накладна на закупівлю матеріалів, і чеки на купівлю будівельних матеріалів водостічної системи були виписані задовго до 08.10.2025, тому вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів наявності шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями відповідачів , а також вини відповідачів у нібито пошкодженні гаража. Також зазначила, що позивач не надала жодних доказів, які б свідчили про перенесення нею моральних страждань, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою відносно неї. Разом з тим, зазначає, що саме подання безпідставного позову призвело до погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 , що підтверджується медичною документацією. Просила у задоволенні позову відмовити та вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідачів 15000 грн витрат на правову допомогу.
Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов переконання про те, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав:
Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Таким чином, збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою. Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (завдавача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є сусідами та проживають в АДРЕСА_2 на межі домоволодінь Позивачки та Відповідачки 1 за замовленням ОСОБА_2 відбувалося зрізання гілля дерева, яке росте на межі домоволодінь сторін і гілля якого накривало дах гаража ОСОБА_1 . З досліджених доказів, які надані сторонами – зокрема, світлин , наданих стороною відповідача в системі «Електронний суд» та відео, наданого стороною позивача на електронному носієві, суд встановив, що особи, які зрізали гілля, нахилене на гараж позивача, поклали на дах дерев`яні дощечки, та стояли на них, зрізану частину дерева не кидали на дах, а підтримували руками та скидали на сторону подвір`я відповідачів, при цьому, жодних нецензурних висловів та поведінки, яка б загрожувала здоров`ю позивача , зі сторони осіб, які зрізали дерево , сварки зі сторони відповідачів на відео не чути, також на відео взагалі не видно відповідачів та того, що вони перебували на подвір`ї позивачки, яка спокійно стоїть та знімає на відео процес різання дерева. На відео, наданому позивачем чітко зображений дах приміщення, по якому по дерев`яних дощечках ходили особи, які зрізали гілля та дерево, однак жодного пошкодження покрівлі даху на відео немає. Зафіксоване на відео невелике пошкодження зливної труби (її надщерблення), суд оцінює критично, оскільки із наданого доказу неможливо встановити, що це пошкодження було зроблене саме під час обрізання гілля та що це пошкодження саме водостоку гаража зі сторони відповідачів.
Крім цього, суд зазначає, що надані позивачкою в якості доказу понесених витрат накладна на придбання профнастилу та шурупів на суму 49074 грн датована 29.09.2025 , а чеки на придбання матеріалу для облаштування водостоку на загальну суму 4465,80 грн, датовані 1 жовтня 2026 , тобто задовго до подій, які стали підставою позову (08.10.2025), що дає суду підстави для висновку, що придбання позивачкою цих матеріалів жодним чином не пов`язане з обрізкою гілля дерева, яке відбувалося 08.10.2025 року.
Суд також критично оцінює наданий в якості доказу позивачкою договір підряду від 14 жовтня 2025 року з додатками, оскільки він жодним чином не підтверджує факт заподіяння відповідачами шкоди покрівлі та водостічних труб приміщення гаража позивачки, а підтверджує лиш факт ремонту . Враховуючи, що матеріали, вказані в накладній та квитанціях, придбані задовго до 08.10.2025, на відео, наданому позивачкою, відсутнє будь-яке пошкодження покрівлі гаража, яке б спричинило необхідність її заміни, на світлинах, наданих відповідачами , зроблених в день здійснення обрізки дерева та 04.11.2025 - після укладення договору підряду та складання дефектного акту від 14.10.2025 року, стан покрівлі даху ідентичний, то суд дійшов до висновку, що роботи, зазначені в дефектному акті від 14.10.2025, не пов`язані з роботами по зрізанню гілля та частини дерева 08.10.2025. 
Надана позивачкою в якості доказу відповідь СПД №1 ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 21.10.2025 підтверджує факт звернення позивачки до поліції, однак жодним чином не підтверджує факт заподіяння відповідачами шкоди. Також суд зазначає, що відповідно даної відповіді, позивачка звернулася до поліції із заявою щодо пошкодження сусідами майна не 08.10.2025, а 09.10.2025, хоча в позовній заяві вказує, що «лише після виклику поліції невідомі особи (які зрізали дерево) покинули територію домоволодіння позивачки». 
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов переконання, що позивач не надала суду доказів заподіяння відповідачами 08.10.2025 року матеріальної шкоди покрівлі даху гаража, а також того, що ремонтні роботи, проведені відповідно до договору підряду від 14.10.2025 пов`язані із роботами по зрізанню гілля, проведеними 08.10.2025, тому суд вважає, позовні вимоги в частині відшкодування 15614 грн матеріальної шкоди безпідставними та таким, що задоволенню не підлягають.
Крім того, суд дійшов переконання, що суду не надано позивачем жодного доказу на підтвердження заподіяння їй відповідачами 08.10.2025 моральної шкоди, оскільки з відео, наданого позивачкою, як зазначено вище, не встановлено, що особи, які зрізали дерево, зайшли на її територію без її дозволу , відповідачі взагалі на відео відсутні, відсутні докази нецензурної лайки та загрози життю чи здоров`ю позивачки зі сторони відповідачів, що свідчить про відсутність у діях відповідачів ознак заподіяння позивачці шкоди немайнового характеру. 
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов переконання, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Оскільки позивачка не довела наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними, суд вважає за доцільне у задоволенні позову відмовити. 
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц , від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, від 24 грудня 2024 року у справі № 206/5280/21.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови у позові, на позивача.
На підтвердження понесених витрат у розмірі 15000 грн на професійну правничу допомогу відповідачами надано договори про надання юридичних послуг від 25.02.2026 та додаткові угоди від 25.02.2026, якою визначено гонорар адвоката з детальним описом робіт та порядок його оплати.
Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що розмір витрат на правничу допомогу, зазначений відповідачами, співпадає з розміром витрат на правничу допомогу, зазначений позивачем у позовній заяві, суд дійшов переконання, що витрати на правничу допомогу відповідачів є спів марними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, а також витраченим часом на їх проведення.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.22,23, 1166,1167, 1187 ЦК України,  ст 61, 84,85 141 ЦПК України, райсуд
вирішив:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) по 7500 грн витрат на правничу допомогу кожному.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча