ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області

Справа №477/1715/26
Провадження №3/477/781/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року місто Миколаїв
Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Саукова А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 червня 2026 року серії ВАД №724521, 29 червня 2026 року о 00:30 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , систематично, з перевагою сили вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої, за що передбачена відповідальність за ч. 1 статті 173-2 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки за номером телефону, який повідомив під час складання протоколу під час заповнення заявки на отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS повідомлення.
Крім того, відповідна інформація була розміщена на сайті Вітовського районного суду Миколаївської області у вкладці «Громадянам», в розділі «Список справ призначених до розгляду».
Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене положеннями статті 124 КУпАП, не є обов`язковою.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення судової повістки за номером телефону, який повідомила під час звернення до працівників поліції. 
За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, будь-яких доказів поважності неприбуття в судове засідання судді не надав, те, що приписами ст.268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи при розгляді справи за ст.85 КУпАП, вважаю за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення від 29.06.2026 року серії ВАД №724521; рапорт ВП № 4 МРУП ГУНП в Миколаївській області від 29.06.2026 року; заяву та письмові пояснення потерпілої від 29.06.2026 року, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна бо необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 252 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 3 вказаного вище Закону предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя; колишнє подружжя.
Зокрема, пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Нормами зазначеного Закону також визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1).
Однак важливо розрізняти поняття сварка, конфлікт, насильство.
Сварка: гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому.
Водночас, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долучених матеріалів вбачається, що відсутні докази спричинення такої шкоди.
Крім того, систематичність як ознака злочину домашнього насильства визначається як вчинення трьох або більше діянь, які пов`язані однаковими або подібними об`єктами, вчиняються в межах однієї й тієї самої форми вини та спрямовані на досягнення загального результату.
Матеріалами справи, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, систематичність як ознака домашнього насильства не підтверджується.
Відповідно до оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поліцейським уповноваженого підрозділу визначено рівень небезпеки як низький, окрім цього зазначено, що невідомо, чи кривдник вчиняв раніше щодо постраждалої особи будь яке з видів насильства, крім того, не залякував, не переслідував постраждалу особу та дітей, не погрожував їм, нічого не змушує постраждалу особу турбуватися про безпеку, поведінка кривдника не вплинула на безпеку постраждалої.
Наявність сварок, конфліктів та непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.
З огляду на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19 (провадження № 61-13514св19) факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між подружжям, членами сім`ї та не підтверджує факту вчинення особою, яка притягується до відповідальності, домашнього насильства.
Аналізуючи протокол про адміністративні правопорушення, долучені матеріали, суд приходить до висновку, що вказані в протоколі події виникли на ґрунті неприязних стосунків, що слідує із наявних матеріалів справи.
При цьому, не доведено щодо патерну особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме ОСОБА_1 над його дружиною ОСОБА_2 (як то влада, контроль, залежність тощо) за місцем їх спільного проживання.
Сама потерпіла, будучи повідомленою про дату та час розглдяду справи, до суду не з`явилась, будь-яких заяв та клопотань не надала.
Отже, докази, які підтверджують вчинення дій, передбачених диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, ОСОБА_1 суду не надані.
Згідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В зв`язку з чим суд дійшов до висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного порушення, передбаченого частиною 1 статтею 173-2 КУпАП, оскільки доказів, які підтверджують вчинення ним домашнього насилля психологічного та фізичного характеру суду не надані.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Керуючись статтями 247, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена через Вітовський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. А. Саукова