Справа № 446/218/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

21.07.2026 м.Кам`янка-Бузька
Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Котормус Т. І.
секретар судового засідання Карпа Г.М.

справа №446/137/26,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ;
представник позивача ОСОБА_2 ;
відповідач ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завдану майну фізичної особи,

в с т а н о в и в:
30.01.2026 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Олешко Т.О. через систему "Електронний суд" подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідачів суму страхового відшкодування, суму завданої матеріальної і моральної шкоди та судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 січня 2025 року о 06 год 45 хв по вулиці Володимира Великого, 70, в селі Сапіжанка Львівського району, Львівської області, відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Tesla Model S», номерний знак НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_4 . Внаслідок вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 заподіяно матеріальну і моральну шкоду, яка пов`язана із пошкодженням автомобіля. Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 листопада 2025 року у справі № 446/115/25, яка набрала законної сили 29 грудня 2025 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту про оцінку № 48/02-25 від 03 лютого 2025 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, становить 43229,32 грн. без ПДВ., а вартість матеріального збитку автомобіля позивача, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 20150,07 грн. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Volkswagen Passat» звернувся до ПАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування. Страхова компанія визнала вказану подію страховим випадком, відповідно чого виплатило власнику автомобіля страхове відшкодування в розмірі 13080,37 грн. Відтак на відповідача покладається обов`язок відшкодування матеріальної шкоди в силу вимог ст. 1194 ЦК України, тобто в сумі яка перевищує страхову виплату та становить 23 079,25 грн., однак відповідач відмовляється добровільно сплатити суму завданих збитків. А тому, враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача суму вказаних збитків та суму завдану позивачу моральної шкоди.
Ухвалою суду від 11.02.2026 справу прийнято до провадження, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 23.04.2026 визнано явку сторін у судове засідання обов`язковою.
Ухвалою суду від 07.07.2026 прийнято відмову позивача від його позовних вимог до відповідача ПАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення 7 069,70 грн страхового відшкодування та судових витрат та закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання в якому вказав, що позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи без його участі.
Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку та направленням SMS повідомлення, в судове засідання не з`явився причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подавав.
21.07.2026 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин.
Судом встановлено, що 10 січня 2025 року о 06 год 45 хв по вулиці Володимира Великого, 70, в селі Сапіжанка Львівського району, Львівської області, відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Tesla Model S», номерний знак НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_4 .
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 (а.с.10-11).
Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 листопада 2025 року у справі № 446/115/25, яка постановою Львівського апеляційного суду від 29.12.2025 залишена без змін, та набрала законної сили 29 грудня 2025 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.13-20).
Відповідно до звіту про оцінку № 48/02-25 від 03 лютого 2025 року: вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу, становить 49 661,10 грн з ПДВ; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу, становить 43 229,32 грн без ПДВ; вартість матеріального збитку автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , в урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 20 150, 07 грн без ПДВ (а.с.22-32).
Судом також встановлено, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів № 221775485 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна».
На підставі заяви позивача 21 січня 2026 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на банківський рахунок позивача ОСОБА_1 проведена страхова виплата в сумі 13 080,37грн. (а.с.77).
У зв`язку з неповною виплатою страхового відшкодування, сторона позивача звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріально шкоди в сумі яка перевищує страхову виплату.
Вирішуючи спір, суд виходить з таких норм закону та відповідних їм обставин справи.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 10 січня 2025 року о 06 год 45 хв по вулиці Володимира Великого, 70, в селі Сапіжанка Львівського району, Львівської області, відбулась за участі автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача та автомобіля «Tesla Model S», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, а отже, така є страховим випадком.
Також, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 10 січня 2025 року відбулась з вини відповідача.
Згідно зі ст. 102 Закону України «Про страхування» здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Постановою від 22 квітня 2020 року Верховний Суд у справі № 756/2632/17 погодився із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 у якій суд дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Відповідно до звіту про оцінку № 48/02-25 від 03 лютого 2025 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , становила 43229,32 грн., а вартість матеріального збитку автомобіля з урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 20 150, 07 грн.
Разом з тим, як встановлено судом раніше на підставі заяви позивача, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» проведена страхова виплата в сумі 13 080,37 грн.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи, що страхової виплати буде недостатньо для повного відшкодування завданої матеріальної шкоди, то з відповідача ОСОБА_3 , як винної особи, яка завдала шкоду, підлягає стягнення на користь позивача різниці між завданим розміром шкоди і страховою виплатою, яка визначена стороною позивача.
Беручи до уваги вищенаведене та те, що вина відповідача у вищевказаній ДТП підтверджується матеріалами справи, оскільки ПрАТ «СК «Євроінс Україна», здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля в сумі, яка є недостатньою для повного відшкодування завданої матеріальної шкоди, та те, що суму збитків, яка залишається невиплаченою, в розмірі 23079,25 грн., відповідач у добровільному порядку не виплачує, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.
Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 5000,00 грн., виходячи з того, що неправомірними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода. Відповідач ОСОБА_3 пошкодив належний позивачу автомобіль, у зв`язку із чим він змушений додатково прикладати зусилля для нормалізації життєвого рівня. В період здійснення зазначених дій, позивач та члени його сім`ї на період проведення відновлювального ремонту були позбавлені можливості користуватися транспортним засобом для реалізації своїх робочих та особистих потреб, пов`язаних із пересуванням. Всі ці події спричинили додаткові переживання та моральні страждання.
Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позивачу, який зазнав душевні страждання, протиправними діями відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями відповідача.
За таких обставин, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди потрібно задоволити повністю, а саме в розмірі 5000,00 грн.
А тому, позовні вимоги потрібно задоволити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1064,96 грн. за подання позовної заяви.
Керуючись ст. 141, 258, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завдану майну фізичної особи - задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 23 079,25 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 грн моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1064,96 грн. сплаченого судового збору.
Повний текст рішення складено 21.07.2026.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Відомості про сторони:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Суддя         Т.І. Котормус