ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

11.09.2026 Справа № 905/460/26 

Господарський суд Донецької області у складі судді Чернової О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», м.Київ
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС», м.Дружківка Краматорського району Донецької області
про стягнення 44485,17грн, з яких 33579,39грн - сума сплаченого страхового відшкодування, 1476,57грн - 3% річних, 4330,66грн - інфляційні втрати та 5098,55грн - пеня,
без повідомлення (виклику) сторін,

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», м.Київ звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС», м.Дружківка Краматорського району Донецької області про стягнення 44485,17грн, з яких 33579,39грн - сума сплаченого страхового відшкодування, 1476,57грн - 3% річних, 4330,66грн - інфляційні втрати та 5098,55грн - пеня.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем страхувальнику страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна, внаслідок чого до нього перейшло право вимоги до відповідача, як особи, що зобов`язана відшкодувати вказані збитки.
На підтвердження зазначених обставин позивач надав наступні документи: договір добровільного страхування №AZ18-1362192 від 28.11.2023, Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АТ/4564916 від 28.11.2023, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.08.2024, заява про настання події від 25.08.2024, акт огляду транспортного засобу від 28.08.2024, ремонтна калькуляція №92419604 від 29.08.2024, заяви на виплату страхового відшкодування, страховий акт №20763/38/924 від 06.09.2024, платіжна інструкція, запит №19604/38/2024/96 від 30.03.2026 з доказами направлення.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 526, 527, 530, 993, 1166, 1188 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування».
З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/460/26 визначено суддю Чернову О.В.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/460/26. Справу №905/460/26 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
27.07.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію відповідач аргументує тим, що заява про виплату страхового відшкодування направлена з порушення встановлених законодавством строків, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. 
29.07.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої зазначає, що заява про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації належним чином направлена на електронну адресу відповідача. Крім цього, позивач посилається на договір про порядок взаємного врегулювання регресивних вимог, що укладений між сторонами та яким було врегульовано порядок страхового відшкодування в порядку суброгації. 
14.08.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, якими заперечує проти долучення договору про порядок взаємного врегулювання регресивних вимог, оскільки на думку відповідача всі докази позивача мають подаватись разом з позовною заявою. Крім цього, відповідач вказує на те, що в провадженні Господарського суду Донецької області перебувала справа №905/396/26 між такими ж сторонами та з тих же самих підстав, що і у цій справі.
З приводу заперечення відповідача щодо прийняття до матеріалів справи договору про порядок взаємного врегулювання регресивних вимог, суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 3 статті 166 Господарського процесуального кодексу у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 165 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до відзиву додаються, зокрема, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.
З огляду на викладене, Господарським процесуальним кодексом надано позивачу право надавати додаткові докази в підтвердження заперечень на відзив відповідача, а тому підстави відхиляти такі докази у суду відсутні. 
Щодо посилання на справу №905/396/26, суд зазначає, що спір у вказаній справі дійсно виник між цими ж сторонами, однак предметом цього спору є відшкодування збитків з приводу іншої страхової події та між іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з частинною 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в порядку статті 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВСТАНОВИВ:
28.11.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», м.Київ (страховик, позивач) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування №№AZ18-1362192 (договір), відповідно до умов якого, підписанням цього договору страхувальник приєднується до «Публічного договору (оферти) АТ «СГ «ТАС» про порядок укладання договорів страхування (розміщеного на сайті «sgtas.ua») та погоджується дотримуватись умов, викладених в ньому. 
Відповідно до п.3 частини 1 договору, страховиком обрано наступні умови страхування: програму «Дорожній амулет», опція « 1» на страхову суму 100000,00грн, програму «Легке КАСКО», опція « 2» та програму «Автоцивілка Плюс», «Стандарт» на страхову суму 250000,00грн. 
Страхова премія за договором складає 800,00грн. 
Згідно з п.п. 14.4 частини 2 договору, страховик зобов`язаний протягом двох робочіх днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування/страхової виплати. 
В строки, передбачені договором, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування/ страхової виплати або письмово повідомити страхувальника про відмову у виплаті з обґрунтуванням причин відмови. 
Договір підписаний сторонами без зауважень та застережень.
Також 28.11.2023 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», м.Київ та ОСОБА_1 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АТ/4564916 (поліс), відповідно до п.1 якого страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. 
П.3 полісу встановлено строк його дії з 30.11.2023 до 29.11.2024 включно. Договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії. 
Відповідно до п.7 полісу, забезпеченим транспортним засобом визначено CITROEN C-Elysee з номерним знаком НОМЕР_1 , рік випуску 2018.
За п.10 полісу страховий платіж складає 1200,00грн. 
Поліс підписаний сторонами без зауважень та застережень.
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 25.08.2024 між транспортним засобом CITROEN з номерним знаком № НОМЕР_1 (застрахований АТ «СП`ТАС»), яким керувала ОСОБА_1 та транспортним засобом Volkswagen з номерним знаком НОМЕР_2 (застрахований ПАТ «СК «АСКО»), яким керував ОСОБА_2 з вини останнього відбулось зіткнення.
ОСОБА_1 направила позивачу заяву про настання події №19604/38/2024/96 від 25.08.2024, яким повідомлено вищевказану дорожньо-транспортну пригоду. 
Актом огляду транспортного засобу від 28.08.2024 встановлені пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 .
Відповідно до ремонтної калькуляції №92419604 від 29.08.2024 встановлена вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу CITROEN з номерним знаком № НОМЕР_1 в загальному розмірі 33579,39грн. 
На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернулась до АТ «СП`ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування №678 від 05.08.2024 з вимогою сплатити суму ремонту в розмірі 33579,39грн.
На підставі страхового акту №20763/38/924 від 06.09.2024 позивач сплатив ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 33579,39грн, що підтверджується платіжною інструкцією №436808 від 09.09.2024. 
З метою відшкодування сплаченого страхового відшкодування, позивач склав заяву про виплату страхового відшкодування №06180/9224 від 17.10.2024 з вимогою до Приватного акціонерного товариства «СК «АСКО-Донбас Північний» здійснити відшкодування шкоди в розмірі 33579,39грн.
Вказана заява з додатками 17.10.2024 направлені на електронну адресу isd.kiev@gmail.com.
Відповіді на вказану заяву матеріали справи не містять.
З огляду на таке, позивач склав запит №19604/38/2024 від 30.03.2026 з вимогою надати пояснення щодо підстав невиплати страхового відшкодування та 03.04.2026 направив на електронну адресу office@askods.dn.ua, однак відповіді надано не було.
Таким чином, посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язання з виплати страхового відшкодування, позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з відповідним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно зі статтями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Судом встановлено, що 25.08.2024 фізична особа ОСОБА_1 , що керувала транспортним засобом CITROEN з номерним знаком № НОМЕР_1 та який застрахований позивачем, відповідно до полісу №АТ/4564916 від 28.11.2023 потрапила у дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом Volkswagen з номерним знаком НОМЕР_2 , що застрахований відповідачем, яким керував ОСОБА_2 . 
Відповідно до ремонтної калькуляції №92419604 від 29.08.2024 встановлена вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу CITROEN з номерним знаком № НОМЕР_1 в загальному розмірі 33579,39грн, яка на підставі страхового акту №20763/38/924 від 06.09.2024 сплачена позивачем на рахунок ОСОБА_1 .
Оскільки договором страхування та полісом обов`язкового страхування не передбачено інше, право вимоги на відшкодування страхової виплати до страховика фізичної особи ОСОБА_2 , а саме Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС».
Зазначені обставини відповідачем не заперечуються та не спростовуються.
Водночас, суд зазначає, що 20.06.2024 набрав чинності новий Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX, який введено в дію з 01.01.2025.
У ч. 6 розділу 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 3720-IX від 20.06.2024 зазначено, що дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону.
Враховуючи, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/4564916 укладений 28.11.2023 до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон від 01.07.2004 №1961-IV).
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон від 01.07.2004 №1961-IV) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон від 01.07.2004 №1961-IV) підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу, законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17).
Суд зазначає, що 17.10.2024 позивачем направлено на електронну адресу isd.kiev@gmail.com заяву про виплату страхового відшкодування №06180/9224 від 17.10.2024 з вимогою до Приватного акціонерного товариства «СК «АСКО-Донбас Північний» здійснити відшкодування шкоди в розмірі 33579,39грн.
При цьому, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань офіційною електронною поштою відповідача є office@askods.dn.ua. 
Суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Жодних доказів того, що електронна адреса isd.kiev@gmail.com належить відповідачу позивачем надано не було, з огляду на що, суд констатує факт того, що 17.10.2024 заява про виплату страхового відшкодування наплавлена на неналежну електронну адресу. 
Суд враховує направлення запиту №19604/38/2024/96 від 30.03.2026 на офіційну електронну адресу відповідача office@askods.dn.ua, однак суд також зазначає, що вона була направлена лише 03.04.2026, тобто після спливу однорічного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, встановленого 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон від 01.07.2004 №1961-IV). 
Суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 вказано, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.
У іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок про те, що зазначений у пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 наведеного Закону річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15).
Водночас наслідком пропуску потерпілою особою річного строку на подання заяви до страховика про страхове відшкодування підпункт 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону визначає право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.
Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є присічним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність. Допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи відсутність належних доказів перерахування страхувальнику суми страхової виплати, суд дійшов висновку, що до позивача не перейшло право вимоги суми страхового відшкодування, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», м.Київ до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС», м.Дружківка Краматорського району Донецької області про стягнення 44485,17грн, з яких 33579,39грн - сума сплаченого страхового відшкодування, 1476,57грн - 3% річних, 4330,66грн - інфляційні втрати та 5098,55грн - пеня відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому розділом ІV Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.В. Чернова 

Рішення складено та підписано 11.09.2026.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.