Справа № 148/1028/26 
Провадження №2/148/1114/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області 
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:

В квітні 2026 року позивач звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 24.02.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем укладено кредитний договір № 172568 на суму 28236 грн. 
Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявив намір отримати кредитні кошти та здійснив реєстрацію на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування Позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів Кредитодавця розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Зокрема, згідно з Правилами, до укладення Кредитного договору, Позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті Кредитодавця, Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію Позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору. 
Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний Кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом 89925с31, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами.
З урахуванням викладеного, наявність електронного підпису Відповідача підтверджує його волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України.
На виконання умов Кредитного договору 24.02.2025 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 -ХХХХ-0618 відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Первісного кредитора. 
10.10.2025 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та позивач уклали Договір факторингу №10102025, згідно умов якого Позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу «Право вимоги» - означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу погоджено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідних Додатках.
Таким чином, відповідно до Реєстру прав вимог № 3 від 03.12.2025 до Договору Факторингу та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 3 від 03.12.2025 до Договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 14954,20 грн., яка складається з: 12551,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2,68 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 800 грн. - заборгованість по комісії; 1600 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
В зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором в сумі 13354,20 грн. за виключенням штрафних санкцій, та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. В позовній заяві вона просить розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.
04.08.2026 від відповідачки до суду надійшли письмові пояснення у справі (а.с. 98-99), в яких вона зазначила, що існує імперативна безгрошовість кредиту в заявленому розмірі та порушення суті договору, оскільки позивач стверджує, що Відповідачу було надано кредит у розмірі 28 236,00 грн. Проте надана самим Позивачем Довідка про проведення взаємозаліку № 940/09-03 та виписка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» офіційно спростовують реальність договору. З цієї суми у реальне розпорядження Відповідача на картковий рахунок було перераховано лише 5,97 грн. Решта суми у розмірі 23 994,63 грн була утримана первісним кредитором як «взаємозалік» для внутрішнього перекриття віртуальних зобов`язань, а 4 235,40 грн склала безпідставна комісія. 
Також наголошує на своїй процесуальній добросовісності, оскільки згідно з Карткою обліку виконання договору, за весь період вона внесла на рахунок кредитора реальних грошових коштів на загальну суму понад 17 000 гривень платежами від: 25.03.2025 (3 139,65 грн), 29.04.2025 (3 339,00 грн), 28.05.2025 (3 339,00 грн), 30.06.2025(1 800,00 грн), 02.07.2025 (1 938,00 грн), 11.08.2025 (3 739,00 грн). Отримавши реальними коштами лише 5,97 грн. та повернувши понад 17 000 грн. вона повністю та з колосальним надлишком виконала будь-які реальні фінансові зобов`язання. Вимоги Позивача стягнути ще 13 354,20 грн. вважає умисним приховуванням оплат та спробою безпідставного збагачення.
Також вважає, що було повне порушення процедури електронної ідентифікації, оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» офіційно повідомив суд, що номер телефону Відповідача НОМЕР_2 ніколи не був прив`язаний до цієї картки як фінансовий. Це повністю нівелює твердження Позивача про те, що Відповідач проходила належну верифікацію платіжного засобу відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Крім того зазначає, що її чоловік є військовослужбовцем Збройних Сил України, який із січня 2026 року виконує бойові обов`язки із захисту держави. Вважає, що позивач протиправно нарахував відсотки за 2026 рік, проігнорувавши закон. Також вказаує, що на її утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, забезпеченням яких вона наразі займаєся самостійно. Її щомісячний дохід становить 9 150 грн, а фактичний розмір заробітної плати, яку вона отримує складає всього 7 000 грн, що є єдиним джерелом існування для неї та двох дітей. В зв`язку з викладеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог та у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн., розгляд справи 06 серпня 2026 року о 15:00 проводити за наявними матеріалами без її особистої участі.
06.08.2026 представником позивача подано додаткові пояснення у справі, у яких викладено контраргументи позивача щодо заперечень відповідачки проти позову, які порушені нею у її письмових поясненнях (а.с. 106-110).
06.08.2026 від відповідачки до суду надійшли письмові пояснення у справі (а.с. 98-99) в яких вона зазначила, що вона ніколи не мала наміру брати новий кредит на суму 28 236,00 грн. Вона не проходила належної процедури електронної ідентифікації для цього. Вона мала фінансові труднощі за іншим старим договором перед ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (FinX). Представники компанії зателефонували їй та запропонували «програму допомоги». Вони обіцяли лояльне повернення старого боргу частинами (шляхом розстрочення). Зловживаючи довірою, замість розстрочення МФО оформило новий договір № 172568. Сума договору була штучно збільшена до 28 236,00 грн. Туди безпідставно "накрутили" старі відсотки та нову приховану комісію. Також вважає, що комісія за видачу кредиту є нікчемною. 
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 24.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ФК «Кредіплюс» з заявою на видачу кредиту №100768155, яка підписана електронним підписом ідентифікатором е7893407, про що свідчить її копія (а.с. 19).
Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 20-21), відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальна вартість кредиту, про що свідчить її розпис на зазначеному вище паспорті споживчого кредиту шляхом накладення 24.02.2025 електронного підпису е7893407 .
Також встановлено, що 24.02.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна його частина) за № 172568 (а.с. 9-12). 
Відповідно до п.2.1 Кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.2.2.1 Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до п.п. 5.1 Кредитного договору цей Договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний через веб-сайт Кредитодавця https://finx.com.ua.
Відповідно до п. 2 договору сторони встановили, сума (загальний розмір) кредиту становить 28236.00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 23994.63 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №163176 від 07.12.2024 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 5.97 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_3 , у національній валюті; у розмірі 4235.40 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. 
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Комісія за надання кредиту складає 4 235,40 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 273 днів з 24.02.2025 (дата надання кредиту) по 24.11.2025.
Строк, на який надається кредит, встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на місяць. Конкретні дати вказані в графіку платежів.
Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 4256.25 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 32492.25 грн. 
Вказаний договір укладений сторонами у електронній формі, підписання договору зі сторони позичальника було здійснено шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором 89925с31. Відповідачкою ОСОБА_1 зазначено дату народження, свої паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, номер мобільного телефону НОМЕР_4 , електронну адресу та номер рахунку/картки НОМЕР_3 .
Також ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 89925с31 підписано додаток до кредитного договору №100768155 від 24.02.2025, який містить графік платежів за кредитним договором (а.с. 12 зв.бік).
Договором про споживчий кредит (публічна частина) та Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «Кредіплюс» передбачені всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом (а.с. 13-18, 22-32).
З копії довідки від 30.10.2025 №3885/30-10 щодо успішності операцій згідно договору, укладеного між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК«КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», вбачається, що 24.02.2025 перераховано 5.97 грн. на платіжну картку № НОМЕР_5 (а.с. 33-34).
Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі №100768155 від 24.02.2025 в пункті 2.2.1.
Факт належності вказаної банківської картки саме ОСОБА_1 та зарахування кредитних коштів на неї підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0./7 -260506/109356-БТ від 18.05.2026, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів від 22.04.2026, згідно якої банківська карта № НОМЕР_6 емітована на ім`я ОСОБА_1 , також емітувались інші картки, номер телефону НОМЕР_2 знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 (а.с. 92).
Згідно виписки руху коштів за договором б/н за період 24.02.2025 -27.02.2025 від 13.05.2026 по банківській карті № НОМЕР_6 ОСОБА_1 судом встановлено, що на дану карту 24.02.2025 перераховано 5.97 грн. (а.с. 93).
Відповідно до витягу довідки про проведення взаємозаліку ТОВ «ФК «Кредіплюс», 
на підтвердження факту проведення взаємозаліку зобов`язань між сторонами в межах виконання умов кредитних договорів, засвідчує, що відповідні операції були здійснені у встановленому порядку: № п/п 636; Кредитний договір: 172568; Дата Кредитного договору :24.02.2025; Сума кредиту: 28 236,00; Сума перерахована на погашення заборгованості за Договором взаємозаліку: 23994,63; Сума перерахування на картковий рахунок Позичальника: 5,97; Комісія: 4235,40; Договір взаємозаліку: 163176; Дата договору взаємозаліку: 07.12.2024 (а.с. 62-63).   
З огляду на викладене суд доходить висновку, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит.
Натомість доказів того, що відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконала в повному обсязі, матеріали справи не містять.
Згідно копії картки обліку виконання договору 172568 від 24.02.2025 судом встановлено, що станом на 24.11.2025 заборгованість відповідачки становить - 14954,20 грн., яка складається з: 12551,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2,68 грн. - заборгованість за відсотками; 800 грн. - заборгованість за комісією; 1600 грн. - заборгованість за пенею (а.с. 49-51).
Встановлено судом і те, що 10.10.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 10102025 (а.с. 41-43), у відповідності до п. п.2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Згідно п. 4.1. договору Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у Додатку №3.
Проведення фінансування за цим договором підтверджується копією платіжної інструкції від 09.12.2025 №745 (а.с. 48).
Відповідно до копії Акту приймання-передачі реєстру прав вимоги № 3 до договору факторингу №10102025 від 10.10.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло Реєстр Боржників кількістю 1036 (а.с. 47).
З копії  витягу з Додатку №1 реєстру прав вимоги №3 до договору факторингу №16042025 від 10.10.2025 встановлено, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 172568 від 24.02.2025 із сумою заборгованості 14954,20 грн., яка складається з: 12551,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2,68 грн. - заборгованість за відсотками; 800 грн. - заборгованість за комісією; 1600 грн. - заборгованість за пенею (а.с. 46).
Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 172568 від 24.02.2025, станом на 20.02.2026 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 14954,20 грн., яка складається з: 12551,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2,68 грн. - заборгованість за відсотками; 800 грн. - заборгованість за комісією; 1600 грн. - заборгованість за пенею (а.с. 52).
Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить також із законодавчого врегулювання правовідносин, що склались між ними.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, договір про споживчий кредит № 172568 від 24.02.2025, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування Позичальника та загальної для всіх клієнтів Кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит, що розміщена на веб-сайті Кредитодавця https://finx.com.ua (далі - сайт Кредитодавця) за посиланням: https://finx.com.ua/docs. 
ОСОБА_1 , уклавши Договір, приєдналася до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) Кредитного договору, шляхом підписання індивідуальної частини/акцепту, як це передбачено розділом V індивідуальної частини. З моменту підписання індивідуальної частини/акцепту, Договір про споживчий кредит набув чинності.
ОСОБА_1 засвідчила, що до укладення Договору отримала та ознайомилася, зокрема, з індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною Договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит Кредитодавця, а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення Договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. 
Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Кредитодавця та доступний через веб-сайт Кредитодавця https://finx.com.ua (п.п. 1.1., 1.2., 5.1. договору).
Отже, договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом та він містить персональні дані відповідачки, зокрема, адресу проживання, номер картки платника податків, паспортні дані, номер мобільного телефону, реквізити рахунку/картки для перерахування коштів, надані ОСОБА_1 . Також в даному кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору.
Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
У постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 Верховний Суд погодився з тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.
Відповідачкою не спростовано того, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, їй не належить. 
Крім того, номер телефону НОМЕР_4 , зазначений у кредитному договорі, згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0./7 -260506/109356-БТ від 18.05.2026, знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 .
Також відповідачкою не надано суду доказів, які б спростовували неналежність їй банківської картки № НОМЕР_3 , номер якої зазначено у кредитному договорі 
№ 172568 від 24.02.2025, відсутність надходжень коштів на неї від первісного кредитора на підставі вказаного кредитного договору.
Факт належності вказаної банківської картки саме ОСОБА_1 та зарахування кредитних коштів на неї підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0./7 -260506/109356-БТ від 18.05.2026, згідно якої банківська карта № НОМЕР_6 емітована на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 92).
Згідно виписки руху коштів за договором б/н за період 24.02.2025 -27.02.2025 від 13.05.2026 по банківській карті № НОМЕР_6 ОСОБА_1 судом встановлено, що на дану карту 24.02.2025 перераховано 5.97 грн. (а.с. 93).
Крім того, зробивши часткову оплату тіла кредиту відсотків: 25.03.2025 на суму 3139,65 грн., 29.04.2025 на суму 3339 грн., 28.05.2025 на суму 3339 грн., 30.06.2025 на суму 1800 грн., 02.07.2025 на суму 1938 грн., 11.08.2025 на суму 3739 грн. з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору (а.с. 47-48).
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про факт укладення кредитного договору № 172568 від 24.02.2025, погодження всіх істотних умов договору. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких суду не надано. Крім того, як фактично вбачається з письмових пояснень відповідачки ОСОБА_1 , нею не заперечується сам факт укладання кредитного договору.
Посилання відповідачки на імперативна безгрошовість кредиту в заявленому розмірі, порушення суті договору та реальності договору спростовуються 2.2.1. кредитного договору № 172568 від 24.02.2025, згідно якого сума (загальний розмір) кредиту становить 28236.00 грн., яка надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 23994.63 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №163176 від 07.12.2024 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 5.97 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_3 , у національній валюті; у розмірі 4235.40 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини та витягом довідки про проведення взаємозаліку ТОВ «ФК «Кредіплюс», згідно якої відповідні операції були здійснені у встановленому порядку: № п/п 636; Кредитний договір: 172568; Дата Кредитного договору :24.02.2025; Сума кредиту: 28 236,00; Сума перерахована на погашення заборгованості за Договором взаємозаліку: 23994,63;  Сума перерахування на картковий рахунок Позичальника: 5,97; Комісія: 4235,40; Договір взаємозаліку: 163176; Дата договору взаємозаліку: 07.12.2024 (а.с. 62-63).  
Згідно ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Таким чином, спрямування частини кредитних коштів на погашення заборгованості відповідачки за раніше укладеним з тим самим кредитодавцем договором є виконанням Кредитодавцем свого обовязку надати кредит, а для позичальника - отриманням майнової вигоди у виді припинення попереднього зобовязання. Кошти, надані позивачем, погасили борг відповідачки. З цією структурою договору відповідачка була ознайомлена до його укладення.
Що стосується посилань відповідачки на скрутне матеріальне становище, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Щодо доводів відповідачки про те, що оскільки вона є дружиною військовослужбовцем, то на неї поширюється дія ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому вимоги про стягнення відсотків та щомісячних фіксованих комісій у розмірі 800 грн є відкритим порушенням закону з боку позивача, суд зазначає таке. Як слідує з копії витягу з наказу начальника штабу - заступника командира ВЧ НОМЕР_7 від 10.01.2026 №10 та копії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.01.2026 №10, молодший сержант ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації з 10.01.2026.
При цьому, як вбачається з картки обліку виконання договору 172568 від 24.02.2025 заборгованість за відсотками в сумі 2,68 грн. та комісія в сумі 800 грн. нарахована за період з 24.02.2025 по 24.11.2025, тобто до 10.01.2026. 
Крім того, згідно п. 5.3. кредитного договору № 172568 від 24.02.2025, відповідачка, приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання кредитного Договору, погодилась з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтвердила, що: не є військовослужбовцем та або дружиною/чоловіком військовослужбовця, якому відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються.
Отже, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 172568 від 24.02.2025, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.
Крім того, наявні у справі докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 172568 від 24.02.2025.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися а припущеннях.
Виходячи зі змісту вказаних вище законодавчих норм, обов`язок доведення своїх вимог лежить не лише на позивачеві, такий обов`язок лежить і на відповідачеві щодо доведеності заперечень проти позову.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості  за договором про споживчий кредит № 172568 від 24.02.2025 в розмірі 13354,20 грн., з яких: 12551,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2,68 грн. - заборгованість за відсотками, 800 грн. - заборгованість за комісією.
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.
У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Верховний Суд в постанові від 24 січня 2022 року зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Водночас, суд звертає на увагу на те, що відповідачка в своєму відзиві просила зменшити суму витрат на правничу допомогу, так як вважає їх неспівмірними зі складністю справи.
Суд погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на таке.
Судом встановлено, що на виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивача у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач сплатив за надання правової допомоги в сумі 7000 грн. (а.с. 2-6).
20.01.2026 між Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» в особі керуючого адвоката Тимошенко О.О. та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», укладено договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02, про що свідчить його копія (а.с. 53-54). 
Згідно копії копією протоколу погодження вартості послуг до договору надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026 Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» визначено вартість надання правових послуг (а.с. 54 зв.бік).
Згідно копії додаткової угоди №25771506140 від 21.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02  Адвокатське бюро «Тимошенко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали цю Додаткову угоду до Договору про надання правничої № 20/01/26-02 від 20.01.2026, про наступне: клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів Клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами: ПІБ Позичальника- ОСОБА_1 , номер кредитного договору - 172568, дата кредитного договору - 24.02.2025 (а.с. 55).
Відповідно до копії акту прийому-передачі наданих послуг від 20.02.2026, підписаного між Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» в особі керуючого адвоката Тимошенко О.О. та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», останні засвідчили, що Виконавець надав, а Клієнт отримав наступні послуги: - складання позовної заяви ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до позичальника, яким є ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 172568 від 24.02.2025, к-ть годин - 2, вартість - 5000 грн., - вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 , за кредитним договором № 172568 від 24.02.2025,  к-ть годин - 2, вартість - 1000 грн., - підготовка та подання адвокатського запиту щодо отриання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 172568 від 24.02.2025 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , к-ть годин - 1, вартість - 500 грн.,- підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 172568 від 24.02.2025 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , к-ть годин - 1, вартість - 500 грн. всього, без 7000,00 грн. (а.с. 55 зв.бік).
Судом встановлено, що у зв`язку з представництвом позивача, Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» надано послуги, зазначені акту прийому-передачі наданих послуг від 20.02.2026.
Однак, зазначена керуючим бюро адвокатом Тимошенко О.О. сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень, на думку суду, є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. 
Так, справа є незначної складності, визнана судом малозначною, оскільки ціна позову не перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та є типовою для фактора, участі в судових засіданнях представник позивача не брав. 
Оцінка дій, що полягали в складанні позовної заяви, вивченні матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, оскільки такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних та значних затрат часу, обсяг і складність складених процесуальних документів адвокатом не є значними, не потребувало значних зусиль, оскільки позовна заява в своїй більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи, та є шаблонною. 
Судом також враховується, що Адвокатське бюро «Тимошенко та партнери» надає свої послуги позивачу на регулярній основі, що вбачається із договору про надання правничої допомоги від 20.01.2026.
З огляду на викладене, оскільки позов ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 задоволено, з урахуванням складності справи, часу, витраченого на виконання робіт з надання правничої допомоги, обсягу наданих адвокатським бюро послуг позивачу, ціну позову і значення справи для сторін, їх фінансового стану, суд вважає можливим частково задовольнити клопотання відповідачки про зменшення судових витрат як неспівмірних із заявленими позовними вимогами, та стягнути їх на користь позивача в розмірі 4000 грн., що, на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та співмірності за даних обставин.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн., які документально підтверджені (а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», Законом України "Про електронні довірчі послуги", ст.ст. 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 633, 634, 639, 1046-1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження за адресою: бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ, код в ЄДРПОУ 43541163, заборгованість за кредитним договором № 172568 від 24.02.2025 в розмірі 13354,20 грн. (тринадцять тисяч триста п`ятдесят чотири гривні двадцять копійок). 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір в сумі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень).
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 18.08.2026.

Суддя Л.А. Штифурко