08.09.26
22-ц/812/1937/26

Провадження №22-ц/812/1937/26
П О С Т А Н О В А 
Іменем України

08 вересня 2026 року       м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Ляшенка М.Д., представника відповідача адвоката Чуприни С.П.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №478/842/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Ляшенком Миколою Дмитровичем, на ухвалу, яку постановив Казанківський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Томашевського Олександра Олександровича у приміщенні цього суду 09 липня 2026 року, повне судове рішення складено того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

у с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв представник ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.
Позов мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_3 з 19 липня 2003 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , подружжя проживали за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, кадастровий номер 4823680800:05:000:0145, площею 6.84 га, право на яку було успадковано від матері ОСОБА_6 . Звернувшись до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В. у липні 2023 року із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, позивачка дізналась, що існує заповіт, складений від імені ОСОБА_5 , за яким останній право приватної власності на вказану земельну ділянку заповів ОСОБА_2 . Нотаріусом заведена спадкова справа №52/2023 після смерті ОСОБА_7 , а заява позивача зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №182 від 03 липня 2023 р. В свою чергу позивачці відомо, що земельна ділянка, кадастровий номер 4823680800:05:000:0145, перебуває у користуванні орендаря ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_2 , на ім`я якого складений заповіт, позивачка не знає, ніколи його не бачила. Позивач піддає сумніву автентичність заповіту, підпису у ньому заповідача та відповідність його волі, оскільки останній хворів, переніс у 2015 році інсульт, не розмовляв і належним чином не розумів значення своїх дій після, не здатен був до самообслуговування, увесь час після перенесеного інсульту перебував із нею вдома і в м. Бобринець або в м. Устинівку не їздив через свої фізичні вади, а також з тієї ж причини не міг сам скласти і прочитати заповіт. За таких умов позивачка вважає, що відсутнє вільне волевиявлення заповідача ОСОБА_5 на передачу у випадку своєї смерті ОСОБА_2 земельну ділянку.
Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_5 , який посвідчений державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Устинівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздовою О.П. 10 серпня 2015 року, з реєстровим №766, за яким він належну йому на праві приватної власності земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.84 га, що розташована: Миколаївська область, Баштанський (колишній Казанківський) район, Казанківська селищна рада (колишня Великоолександрівська сільська рада), кадастровий номер: 4823680800:05:000:0145, заповів ОСОБА_2 .
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2026 року у зв`язку зі смертю позивачку ОСОБА_3 замінено на її сина - ОСОБА_1 .
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 липня 2026 року закрито провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову і прийняттям відмови судом.
Ухвала суду мотивована тим, що 07 липня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову у зв`язку із врегулюванням спору між сторонами та відсутністю претензій до відповідача та закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі суд виходив з того, що позивач скористався своїм правом на відмову від позову та ним подана до суду відповідна заява, суд не вбачав підстав для її неприйняття.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Ляшенко М.Д. просить скасувати судове рішення та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що 25 липня 2026 року до житлового будинку ОСОБА_1 приїхав ОСОБА_9 - батько ОСОБА_10 , який надав йому для ознайомлення ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 липня 2026 року. Під час надання документів для ознайомлення ОСОБА_9 пропонував позивачу укласти договір оренди землі із 1/3 частки спадкової земельної ділянки площею 6,84 га, та отримати від нього кошти за оренду землі. Зі змісту оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 дізнався, що в його батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у приватній власності була земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,84 га, що розташована: за адресою: Миколаївська область, Баштанський (колишній Казанківський) район, Казанківська селищна рада (колишня Велико Олександрівська сільська рада) з кадастровим номером: 4823680800:000:0145. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , мала договір із адвокатом Задерецьким В.А., із яким він не був знайомий. Мати достеменно знала про те, що існує заповіт, посвідчений державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Устинівської нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздовою О.П. 10 серпня 2015 року за реєстром за № 766, за яким батько заповів нібито належну йому на праві приватної власності земельну ділянку. У зв`язку із смертю матері ОСОБА_1 Казанківський районний суд Миколаївської області виніс ухвалу в цивільній справі за №478/842/24 провадження № 2/478/7/2026 та замінив позивача - його матір на нього. ОСОБА_9 перед судовим засіданням пропонував йому написати до суду заяву про те, що ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_10 уклав угоду і він отримає 1/3 частку від спадкової земельної ділянки від площі 6,84 га, яку він в подальшому викупить в ОСОБА_1 . Останній не знав результатів почеркознавчої експертизи і не знав на той час, що його мати також мала право на обов`язкову частку на земельну ділянку батька. ОСОБА_11 зауважує, що ОСОБА_4 не роз`ясняв ОСОБА_1 його право на отримання обов`язкової частки на земельну ділянку батька, незалежно від наявності заповіту. ОСОБА_9 увів його в оману та примусив підписати надруковану ним заяву про відмову від позову, а ОСОБА_4 погодився із такою заявою. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача – адвокат Чуприна С.П. просить залишити її без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю, а ухвалу суду – без змін, посилаючись на законність постановленої ухвали.
Сформовані адвокатом позивача у системі «Електронний суд» 09 серпня 2026 року пояснення на відзив на апеляційну скаргу, слід повернути без розгляду, виходячи з наступного.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне (частина 5 статті 174 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 03 серпня 2026 року Миколаївський апеляційний суд надав учасникам справи п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для подання відзивів на апеляційну скаргу, але не визнав необхідним і не надав дозволу позивачу подати додаткові пояснення після спливу строків на подання апеляційної скарги. Тому зазначені пояснення, сформовані його адвокатом у системі «Електронний суд» 09 серпня 2026 року, які містять додаткові аргументи щодо оскарження ухвали суду слід залишити без розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Ухвала суду першої інстанції відповідає наведеним вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , яка з 19 липня 2003 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_5 , який посвідчений державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Устинівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дроздовою О.П. 10 серпня 2015 року, з реєстровим №766, за яким ОСОБА_5 заповів земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.84 га, що розташована: Миколаївська область, Баштанський (колишній Казанківський) район, Казанківська селищна рада (колишня Великоолександрівська сільська рада), кадастровий номер: 4823680800:05:000:0145, ОСОБА_2 . Підставою позову зазначила, що через хворобу ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення своїх дій, заповіт не підписував.
ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка ОСОБА_3 померла, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00055406917 від 17 грудня 2025 року (том 2, а.с. 128-129). 
Згідно відповіді Казанківської селищної ради від 11 лютого2026 року за вих.№02.03-7/3/8/323 разом із ОСОБА_3 були зареєстровані та спільно проживали в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_12 (том 2, а.с. 139).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 84669853 від 26 березня 2026 року відсутня інформація щодо заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (том 2, а.с. 143).
Як убачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00058187208 від 06 травня 2026 року, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , а згідно із повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00058185414 від 06 травня 2026 року його батьком є ОСОБА_1 (том 2, а.с. 159-160).
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2026 року у зв`язку зі смертю позивачку ОСОБА_3 замінено на її сина - ОСОБА_1 
07 липня 2026 року до Казанківського районного суду Миколаївської області надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову у зв`язку із врегулюванням спору між сторонами та відсутністю претензій до відповідача (том 2, а.с. 193).
Одним із основних принципів цивільного судочинства є його диспозитивність.
Так, відповідно до частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог на будь-якій стадії судового процесу.
Частиною 6 статті 49 ЦПК України передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Як зазначено в частинах 1, 2, 5 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Суд відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Оскільки ОСОБА_1 , діючи на власний розсуд, розпорядився своїми процесуальними правами – відмовився від позову, а в матеріалах справи відсутні докази наявності передбаченої частиною 6 статті 49, частиною 5 статті 255 ЦПК України підстави для не прийняття відмови у позові, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв відмову позивача від позову.
Переконливих підстав вважати такий висновок суду неправильним в апеляційній скарзі не наведене.
Так, посилання представника позивача на те, що після ознайомлення з оскаржуваною ухвалою позивач дізнався про спірну земельну ділянку, а також, що він не був обізнаний про результати почеркознавчої експертизи, спростовуються тим, що 15 червня 2026 року позивач брав участь в судовому зсіданні, в якій було оголошено перерву для ознайомлення його з матеріалами справи, та подав заву про ознайомлення зі справою.
Щодо аргументу про право матері позивача на обов`язкову частку у спадщині, то таке також не спростовує факту подання ОСОБА_1 заяви про відмову від позову.
Аргумент про те, що ОСОБА_1 підписав заяву про відмову від позову, яка складена іншою особою, яка завела його в оману, будь-якими доказами не підтверджена і не доводить відсутність волі позивача на день підписання відповідної заяви відмовитися від позову. Подальша зміна позиції позивача щодо цього питання не може вплинути на законність оскаржуваної ухвали.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду постановлена відповідно до положень матеріального права та вимог процесуального закону, є законною і обґрунтованою, тому відповідно до статті 375 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, яка не підлягає задоволенню, натомість погоджується з аргументами відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача.
З огляду на положення статті 141 ЦПК України, результати розгляду апеляційної скарги, за якими апеляційним судом нове рішення по справі не приймалось та не змінювалось судове рішення, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Ляшенком Миколою Дмитровичем, залишити без задоволення, ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 липня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до вимог статті 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 

Головуючий       Т.М. Базовкіна

Судді:        Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

___________________________________
Повна постанова складена 09 вересня 2026 року