Справа № 465/1652/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: 
головуючого судді Хамник М.М., 
за участі секретаря судового засідання Камілли В.Я., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №465/1652/26 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», в інтересах якого діє представник Прима Анна Павлівна, звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, згідно з якою просить стягнути з відповідача на користь позивача 21645,04 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 3328,00. 
Вказує, що 20.03.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №19705а3аг, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Lexus (державний номерний знак НОМЕР_1 ).
14.12.2023 року о 17:30 в м. Львів, площа Євгена Петрушевича, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю:
(1) автомобіля Lexus (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля – ОСОБА_2 ); та
(2) автомобіля Mitsubishi Outlander (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_1 (надалі - Відповідач),
внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Lexus (д.р.н. НОМЕР_1 ), що був застрахований Позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №19705а3зг від 20.03.2023 року (механічні пошкодження ТЗ зафіксовані в Відповіді від НПУ № 3023349452740523 про ДТП та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками).
Згідно відповіді від НПУ №3023349452740523 про ДТП та Постанови Личаківського районного суду м.Львова від 13.03.2024 року (справа №465/10396/23), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 пункту 10.9 ПДР України (ст.124 КпАП України).
Страхувальник звернувся до Позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (відповідно до п.27.1.1.1. Договору страхування №19705а3зг від 20.03.2023 року, Заява про подію та на виплату надається страхувальником шляхом телефонного звернення до контакт центру Страховика).
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX3960715 від 16.12.2023 року та умов Договору страхування №19705а3зг від 20.03.2023 року, розмір страхового відшкодування склав 21 645,04 грн. (двадцять одна тисяча шістсот сорок п`ять гривень 04 коп.), які Позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжної інструкції № 1023131 від 18.12.2023 року.
Відповідно до п. 28.13 Договору страхування №19705а3зг від 20.03.2023 року при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи.
Страхове відшкодування було розраховано та виплачено відповідно до рахунку, виставленого СТО, що надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. З урахуванням положень ч.1 ст.990 ЦК України та ст.ст.102, 104 Закону України «Про страхування», Позивач вважає, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у задоволенні позову з а умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.
Таким чином, зважаючи на викладене вище до АТ «СК «АРКС» (правонаступника АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ»), Позивач по справі, перейшло право вимоги на отримання від винної особи ( ОСОБА_1 ) компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Lexus (д.р.н. НОМЕР_1 – ОСОБА_2 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.12.2023 року о 17:30 в м.Львів, площа Євгена Петрушевича, 2 .
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Mitsubishi Outlander (д.р.н. НОМЕР_2 ) застраховано не було (що підтверджується Відповіддю від НПУ № 3023349452740523 про ДТП та роздруківкою з бази МТСБУ щодо відсутності полісу щодо ТЗ Mitsubishi Outlander (д.р.н. НОМЕР_2 ). 
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (із змінами та доповненнями) при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст.453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
З метою досудового врегулювання спору Позивачем 25.03.2024 року було направлено на адресу Відповідача (яку було зазначено у Відповіді від НПУ №3023349452740523) Претензію за вих.№СУ/012127/4-1, простим листом. Також, 13.11.2025 року позивачем було додатково направлено Претензію за вих.№СУ/012127/4-1 відповідачу за адресою зазначеною у Постанові Личаківського районного суду м.Львова від 13.03.2024 року. Листи на адресу Позивача не повертався, отже були отримані.
Однак з боку Відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.
У зв`язку з вищенаведеним представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (вул.Іллінська, буд.8, м.Київ, 04070; Ідентифікаційний код 20474912) 21 645,04 грн. (двадцять одна тисяча шістсот сорок п`ять гривень 04 коп.) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 3 328,00 грн. (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 коп.).
Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова дану цивільну справу направлено за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2026 року головуючим суддею в даній справі обрано Хамник Марину Миколаївну.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.08.2026 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить проводити розгляд за його відсутності за наявними матеріалами. 
Відповідач в судові засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що стверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, подав клопотання про відкладення розгляду, в подальшому на розгляд справи до суду повторно не з`явився.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що постановою Личаківського районного суду м.Львова від 13.03.2024 року (справа №465/10396/23), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн).
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Згідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
20.03.2023 року між Приватним акціонерним «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №19705а3зг, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Lexus (д.р.н. НОМЕР_1 ). 
Згідно Відповіді від НПУ №3023349452740523 про ДТП та Постанови Личаківського районного суду м.Львова від 13.03.2024 року (справа №465/10396/23), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 пункту 10.9 ПДР України (ст.124 КпАП України).
Таким чином, зважаючи на викладене вище до АТ «СК «АРКС» (правонаступника АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ»), Позивач по справі, перейшло право вимоги на отримання від винної особи ( ОСОБА_1 ) компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Lexus (д.р.н. НОМЕР_1 – ОСОБА_2 ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.12.2023 року о 17:30 в м.Львів, площа Євгена Петрушевича, 2.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Mitsubishi Outlander (д.р.н. НОМЕР_2 ) застраховано не було (що підтверджується Відповіддю від НПУ №3023349452740523 про ДТП та роздруківкою з бази МТСБУ щодо відсутності полісу щодо ТЗ Mitsubishi Outlander (д.р.н. НОМЕР_2 ).
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 5 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Нормами статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 79 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до роз`яснень викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Згідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
За таких обставин до позивача (Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС») у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача завданої внаслідок зазначеної ДТП на суму 21 645,04 грн. (двадцять одна тисяча шістсот сорок п`ять гривень 04 коп.), що доведено поданими суду доказами.
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи наявні в матеріалах справи докази понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають стягненню з відповідача.
Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст.76-81, 141, 258-259, 264-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму 21 645,04 грн. (двадцять одна тисяча шістсот сорок п`ять гривень 04 коп.) у відшкодування завданих збитків та витрати на оплату судового збору у розмірі 3328,40 грн. (три тисячі триста двадцять вісім грн) 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», адреса 04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8, ЄДРПОУ 20474912.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 09.09.2026 року.

Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду 
Закарпатської області        М.М.Хамник