КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 378/153/26 Головуючий 1-ї інстанції: Марущак Н.М.
Провадження №33/824/2807/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 21 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП. За ч.1 ст.130 КУпАП накладено на нього стягнення  у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять) тисяч гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. За ст.124 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. За правилами ч.2 ст. 36 КУпАП остаточне стягнення ОСОБА_1 визначено у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять) тисяч гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ставищенського районного суду Київської області від 21 квітня 2026 року у справі №378/153/26, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП України. Провадження у справі №378/153/26 про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, а також висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. 
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав усі наявні в матеріалах справи докази належними та допустимими, попри доводи сторони захисту щодо відсутності повного відеозапису з місця події, який би охоплював усі обставини того дня. На думку апелянта, наявний відеозапис не є достатнім для доведення винуватості «поза розумним сумнівом», оскільки не відображає всіх істотних обставин події.
Апелянт також вказує, що перед пропозицією пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейські не повідомили ознаки такого сп`яніння, які нібито були підставою для проведення огляду, а фактично зазначили лише запах сигарет, що не є ознакою алкогольного сп`яніння.
Окремо апелянт посилається на адвокатський запит, на який було отримано відповідь ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, до якої було додано сертифікати та декларації щодо приладу Drager Alcotest 6820, зокрема: сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки, який втратив чинність 27.03.2017; сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 01.09.2014; декларацію про відповідність вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів, яка втратила чинність 07.06.2023. На думку апелянта, зазначене свідчить про відсутність чинних дозвільних документів на алкотестер, у зв`язку з чим результат огляду є сумнівним, а сам огляд - недійсним.
Також апелянт посилається на технічні умови експлуатації газоаналізатора Drager Alcotest 6820, відповідно до яких його використання дозволене за температури від -5 до +50 °C. Водночас згідно з роздруківкою приладу під час огляду температура становила +6 °C, тоді як за довідкою Українського гідрометеорологічного центру фактична температура повітря в зазначений період становила від -7,9 до -7,7 °C, що, на думку апелянта, свідчить про використання приладу з порушенням умов експлуатації та ставить під сумнів достовірність результатів тестування.
Апелянт також стверджує, що фактичного належного проведення огляду не відбулося, ознаки сп`яніння не були об`єктивно встановлені, а відомості, внесені до протоколу, є суб`єктивними припущеннями поліцейських, які не підтверджені відеозаписом.
Крім того, зазначається, що порушено порядок проведення огляду, визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією, оскільки за відсутності належно встановлених ознак сп`яніння у працівників поліції не було підстав для його проведення. Апелянт вказує, що з відеозапису не вбачається наявності жодної ознаки сп`яніння, а поведінка особи була адекватною.
Також апелянт наголошує, що у разі незгоди з результатами огляду на місці працівники поліції всупереч ст. 266 КУпАП не забезпечили можливість пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім доводам сторони захисту та дійшов помилкового висновку про доведеність вини поза розумним сумнівом.
У зв`язку з викладеним апелянт вважає, що працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП тягне недійсність огляду, а тому в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247.
Учасники провадження про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з*явилися, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин вважаю за можливим здійснювати апеляційний розгляд за відсутності учасників провадження.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 25.01.2026 о 20 годині 30 хвилин на 160 кілометрі автодороги Р-18, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в свою чергу не реагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості, в результаті чого відбулось перекидання автомобіля, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п. п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України.
Крім цього, ОСОБА_1 у вказаний час 25.01.2026 та в зазначеному місці керував вищевказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, та ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: даними протоколів про адміністративне правопорушення від 25.01.2026 серії ЕПР1 № 575367, ЕПР1 № 575392, які складені уповноваженою на те особою, а їх зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП; при цьому протоколи були підписані особою, яка їх склала, та безпосередньо ОСОБА_1 (а. с. 1, 17); даними схеми місця ДТП від 25.01.2025 року, згідно якої в автомобілі VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 деформовано кузов автомобіля (а. с. 20); даними відеозапису з бодікамер поліцейських (на оптичних дисках) (а. с. 12), на якому зафіксовано приїзд працівників поліції до місця ДТП (о 20:53), де на узбіччі знаходився пошкоджений автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , з деформованим кузовом, біля автомобіля перебували два чоловіки; на запитання поліцейського о 20:54:05 ОСОБА_1 відповів, що саме він керував ТЗ; останньому поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння о 20:54:48, озвучивши ознаки такого сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук) о 20:56:00; зафіксовано факт проходження на місці події ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та результат 0.77% етилового спирту о 20:57:26; на запитання, чи останній згоден з результатом ОСОБА_1 не висловив незгоди з таким результатом; зафіксовано факт пропозиції поліцейського водію пройти огляд в закладі охорони здоров`я о 20:57:36, на що останній ніяк не відрегував та зафіксовано складання та вручення останньому копій протоколів о 22:48:15; роздрукованим протоколом приладу «Drager» Alcotest 6820 (ARHK-0534) з результатом 0.77 % етилового спирту, актом огляду на стан сп`яніння, здійсненим поліцейським на місці зупинки, в якому ОСОБА_1 поставив свій підпис в графі "з результатами згоден" (а. с. 9).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є загальними та не містять конкретизації, які саме норми були порушені та в чому це полягає.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції діяв у межах ст. 245, 252, 280 КУпАП, забезпечив повне, всебічне та об`єктивне дослідження доказів у їх сукупності та надав кожному доказу належну правову оцінку.
Підстав вважати, що суд допустив істотні процесуальні порушення, які могли вплинути на правильність висновків, не встановлено.
Доводи апелянта про недостатність або неповноту відеозапису з бодікамер поліцейських є безпідставними.
З відеозапису, вбачається: перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу; наявність пошкодженого автомобіля після ДТП; фіксація ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук); пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння; проходження огляду за допомогою Drager Alcotest 6820; результат 0,77‰; відсутність заперечень щодо результату; відсутність вимог про медичний огляд.
Отже, відеозапис є належним, допустимим та достовірним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП і не викликає сумнівів у його повноті.
Твердження апелянта, що поліцейські не повідомили ознаки сп`яніння або вказали лише «запах сигарет», спростовується матеріалами справи. Встановлено, що поліцейськими були зафіксовані: запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук, про що також на відеозаписі зафіксовано (час 0:03:52). 
Таким чином, вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП дотримані в повному обсязі.
Посилання апелянта на відсутність чинних сертифікатів відповідності на прилад Drager Alcotest 6820 є необґрунтованим.
Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» обов`язковою умовою є періодична повірка засобу вимірювання, що перебувають в експлуатації. Установлено, що прилад Drager Alcotest 6820 ARHK-0534 пройшов повірку 18.11.2025 та огляд проведено 25.01.2026, тобто у межах строку чинності повірки. Отже, прилад був придатним до використання, а результати вимірювання є законними та допустимими доказами.
Посилання на втрату чинності старих сертифікатів не впливає на правомірність експлуатації приладу та не свідчить про недійсність огляду.
Доводи апелянта про невідповідність температурних умов експлуатації приладу є необґрунтованими. Drager Alcotest 6820 не є приладом для вимірювання температури повітря, а отже показники температури на роздруківці не відображають фактичні погодні умови та не можуть бути використані для оцінки придатності приладу.
Крім того, прилад зберігався в службовому автомобілі, використовувався в руках поліцейського, відсутні докази перебування приладу в умовах, що виходять за межі експлуатаційних вимог. 
Таким чином, твердження про порушення температурного режиму є припущенням і не підтверджене доказами.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, спрямованими на переоцінку доказів та не містять підстав для скасування судового рішення.
Постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та постановленою з дотриманням вимог КУпАП. Підстав для її скасування або зміни не встановлено.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 21 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева