ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2026 р. Справа№ 910/16233/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Руденко М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: Моргун Д.М.;
від відповідача: Буній Г.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 року (повний текст складено 29.05.2026)
у справі №910/16233/25 (суддя Удалова О.Г.)
за позовом ОСОБА_1 
до Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2"
про визнання нелегітимним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог 

До Господарського суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2" (далі - відповідач), в якому просить: визнати нелегітимним та скасувати протокол та рішення загальних зборів ЖБК "Дарниця-2", що були проведені 24.12.2022, та скасувати рішення загальних зборів, що проводились на дитячому майданчику біля медичного центру (біля фонтану).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення порядку скликання та проведення загальних зборів, зокрема, на те, що: повідомлення не містило інформації про те, хто скликає позачергові загальні збори; не містило порядок денний таких зборів; порушено строки повідомлення про проведення загальних зборів; був відсутній кворум для прийняття рішень; позивачу при вирішенні питання про виключення її зі складу учасників не надано слова для виступу, не дивлячись на присутність позивача на зборах та бажання виступити.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 у справі №910/16233/25 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано недійсним рішення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2", що були проведені 24.12.2022 в частині виключення ОСОБА_1 зі складу членів кооперативу. В інші частині позову відмовлено.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції вказав, що позивачем у позові безпосередньо підтверджено обізнаність з повідомленням про проведення загальних зборів, при цьому те, що таке повідомлення було менше ніж за 30 календарних днів, не має бути підставою для визнання недійним прийнятого на зборах рішення, оскільки ОСОБА_1 була присутня на оскаржуваних загальних зборах.
В той же час, пункти чинного станом на момент проведення оскаржуваних загальних зборів статуту відповідача не передбачали такої підстави для виключення зі складу членів кооперативу як наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Житлово-будівельний кооператив "Дарниця-2" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 у справі №910/16233/25 в частині визнання недійсним рішення загальних зборів, що були проведені 24.12.2022р., в частині виключення ОСОБА_1 зі складу членів кооперативу, та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
- суд вийшов за межі заявлених вимог та самостійно вирішив питання, які мають визначати виключно сторони;
- позивач звернувся до суду не для того, щоб поновити своє право членства в Кооперативі (яке за ці з роки вона б могла поновити шляхом сплати заборгованості та подання заяви про вступ до членів Кооперативу), а виключно з метою блокування діяльності Кооперативу;
- судом не встановлено порушень, які б призвели до недійсності рішення загальних зборів від 24.12.2022, а тому суд був зобов`язаний відмовити у задоволенні позовної вимоги;
- позивач жодного разу не зазначила які її права порушені оскаржуваним рішенням і чому вони можуть бути поновлені тільки шляхом скасування оскаржуваного рішення;
- п.6.6 Статуту викладений у відповідності до законодавства, що існувало на той час та передбачає можливість виключення з кооперативу за систематичну несплату за обслуговування будинку;
- враховуючи, що позивач свідомо відмовилась від реєстрації на зборах та прийняття участі в них, то були відсутні підстави для надання їй «слова»;
- суд не застосував спеціальної позовної давності, передбаченої п.8 ч.2 ст.258 ЦК України;
- звернення позивачем до суду з позовом про оскарження рішення, яке було прийнято ще в грудні 2022 року, є свідомим зловживанням процесуальними правами з метою блокування діяльності Кооперативу та призведення до фінансових витрат;
- в судовому рішенні судом не аргументовано визначення розміру судового збору, стягнутого зі cкаржника (1 664,00 грн).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/16233/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 24.06.2026 залишено без руху апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 у справі №910/16233/25 та надано строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 1816, 80 грн.
Апелянтом протягом встановленого строку з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху були усунені недоліки.
Ухвалою суду від 01.07.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 28.07.2026.
У судовому засіданні 28.07.2026 оголошено перерву до 08.09.2026.

Позиції учасників справи 

20.07.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вказує позивач у позові, 19.11.2022 на дверях під`їзду № 2 будинку 21 по вулиці Ахматової ОСОБА_1 побачила оголошення про проведення 03.12.2022 позачергових загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2", як було зазначено, у зв`язку з вимогами податкового законодавства.
Збори від 03.12.2022 не вдалось провести через оголошення сигналу повітряної тривоги.
Водночас, як зазначає позивач, 10.12.2022 вона знову побачила оголошенням, подібне до вищезгаданого, про проведення 24.12.2022 загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2". При цьому таке оголошення не містило інформації про те, хто скликає позачергові збори, та порядку денного.
Як вбачається із протоколу загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2" від 24.12.2022, на вказаних зборах прийнято рішення про:
- затвердження статуту в новій редакції, представленій на зборах;
- прийняття бажаючих та виключення мешканців зі складу Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2", зокрема, п. 2.3 виключено позивача зі складу членів ЖБК "Дарниця-2" у зв`язку з наявністю заборгованості;
- зміну членів правління. 
Позивач звернулась до суду з даним позовом та просить визнати нелегітимним протокол та рішення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2", що були проведені 24.12.2022, та скасувати рішення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2", що проводились на дитячому майданчику біля медичного центру (біля фонтану).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення порядку скликання та проведення загальних зборів, зокрема, на те, що: повідомлення не містило інформації про те, хто скликає позачергові загальні збори; не містило порядок денний таких зборів; порушено строки повідомлення про проведення загальних зборів; був відсутній кворум для прийняття рішень; позивачу при вирішенні питання про виключення її зі складу учасників не надано слова для виступу, не дивлячись на присутність позивача на зборах та бажання виступити.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені Законом України "Про кооперацію".
Кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів (ст. 1 Закону України "Про кооперацію" (тут і далі по тексту в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до визначення термінів, що містяться у ст. 2 Закону України "Про кооперацію", кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
За змістом положень статей 2, 6, 9 Закону України "Про кооперацію" кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.
Відповідно до приписів ст. 10 Закону України «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.
Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.
За змістом статті 13 Закону України «Про кооперацію» членство в кооперативі припиняється у разі, зокрема, несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу.
Згідно з п. 6.6.6. чинного станом на момент проведення оскаржуваних загальних зборів статуту відповідача член житлово-будівельного кооперативу може бути виключений з членів ЖБК у випадках, зокрема, систематичної несплати без поважних причин внесків на погашення банківського кредиту або внесків на експлуатацію та ремонт будинку.
Отже, членство у кооперативі може бути припинено на підставі статті 13 Закону України «Про кооперацію», зокрема, у разі підтвердження факту несплати членом кооперативу внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу, та наявності у статуті кооперативу положень про наявність цієї умови є підставою для прийняття загальними зборами рішення про виключення з кооперативу.
Як вбачається із оскаржуваного рішення, позивача було виключено зі складу ЖБК, з посиланням на п. 6.6.6. статуту, у зв`язку із несплатою комунальних послуг, послуг з експлуатації будинку та додаткових внесків кооперативу.
Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, наведені пункти чинного станом на момент проведення оскаржуваних загальних зборів статуту відповідача не передбачали такої підстави для виключення зі складу членів кооперативу як наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги.
При цьому, колегія суддів наголошує, що виключення члена з кооперативу - це передбачена законом форма корпоративної відповідальності, спрямована на одностороннє припинення корпоративних правовідносин за рішенням юридичної особи внаслідок порушення членом кооперативу своїх статутних обов`язків. На відміну від виходу з числа членів кооперативу, виключення має примусовий характер і не залежить від бажання цього члена кооперативу та можливе лише за наявності підстав, визначених законом та установчими документами кооперативу.
Під час вирішення спорів, пов`язаних з виключенням членів з кооперативу, господарським судам необхідно враховувати, що у рішенні загальних зборів кооперативу про виключення його члена повинні міститися обґрунтовані причини такого виключення і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов`язків стали підставою для виключення. Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення члена кооперативу може бути підставою для визнання зазначеного рішення недійсним судом за позовом такого члена кооперативу».
Вказане узгоджується із правовим Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.06.2022 у справі №904/4718/21.
В оскаржуваному рішенні загальних зборів відсутні належні факти, які підтверджують невиконання позивачем саме статутних обов`язків, а саме із несплати внесків на погашення банківського кредиту або внесків на експлуатацію та ремонт будинку.
Крім того, посилаючись у рішенні на несплату позивачем додаткових внесків кооперативу, відповідач не конкретизував, про які саме додаткові внески йдеться, не навів їх розміру, періоду виникнення заборгованості, правових підстав їх встановлення та не зазначив, яким саме положенням статуту кооперативу передбачено обов`язок їх сплати. За відсутності таких відомостей неможливо встановити, чи належать зазначені платежі до внесків, несплата яких відповідно до статті 13 Закону України «Про кооперацію» та положень статуту може бути підставою для припинення членства в кооперативі.
Більше того, відповідач фактично ототожнює несплату послуг з експлуатації будинку із несплатою внесків на експлуатацію та ремонт будинку, хоча такі платежі мають різну правову природу. Плата за послуги з експлуатації будинку є оплатою за надані житлово-комунальні (управлінські) послуги, тоді як внески на експлуатацію та ремонт будинку є корпоративними внесками члена кооперативу, обов`язок зі сплати яких виникає зі статуту та членства у кооперативі. 
Відтак сама лише наявність заборгованості за послуги з експлуатації будинку не є тотожною невиконанню статутного обов`язку зі сплати відповідних внесків і не може слугувати належною підставою для виключення особи з членів кооперативу.
При цьому, у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №904/4718/21 також зазначено, що у разі підтвердження існування у позивача обов`язку по сплаті членських внесків, за наявності доказів встановлення кооперативом розміру таких внесків, які мали сплачуватись у спірний період, та доведення інформації щодо розміру та порядку сплати внесків до членів кооперативу, за наявності у статуті кооперативу положень, що несплата встановлених статутом кооперативу внесків протягом двох років з моменту настання терміну виплати є умовою для прийняття загальними зборами рішення про припинення членства у кооперативі, невиконання позивачем обов`язку по сплати членських внесків за певний період та існування підтвердженого розміру заборгованості може бути підставою для виключення його з членів кооперативу на підставі статті 13 Закону України «Про кооперацію».
В той же час, матеріали справи не містять доказів встановлення кооперативом розміру внесків, які підлягали сплаті позивачем у спірний період. Статут кооперативу не визначає ні конкретного розміру відповідних внесків, ні порядку їх визначення щодо кожного члена кооперативу. Відповідач також не надав доказів прийняття уповноваженим органом кооперативу рішень про встановлення розміру таких внесків та доведення цих рішень до відома членів кооперативу.
Крім того, відповідачем не доведено самого факту існування заборгованості саме зі сплати внесків, які відповідно до статті 13 Закону України «Про кооперацію» та статуту кооперативу могли б бути підставою для припинення членства, а оскаржуване рішення загальних зборів містить лише загальне посилання на несплату комунальних послуг, послуг з експлуатації будинку та додаткових внесків, однак не містить жодних відомостей про вид внесків, їх розмір, період виникнення заборгованості, строки їх сплати, а також загальний розмір заборгованості, яка нібито стала підставою для виключення позивача.
При цьому, посилання відповідача судовий спір у справі № 753/22048/23 колегія суддів відхиляє, оскільки у даному спорі були стягнуто заборгованість саме за житлово-комунальні послуги, а не за внески, які передбачені статутними документами відповідача.
Водночас Верховний Суд у постанові від 30.06.2022 у справі № 904/4718/21 прямо зазначив, що підставою для виключення члена кооперативу може бути лише підтверджене невиконання обов`язку зі сплати внесків за умови доведення кооперативом розміру таких внесків, порядку їх встановлення, доведення відповідної інформації до членів кооперативу та існування підтвердженого розміру заборгованості.
За таких обставин відповідач не довів наявності передбачених законом та статутом кооперативу підстав для застосування до позивача заходу корпоративної відповідальності, як виключення з членів кооперативу, у зв`язку із чим суд першої інстанції правомірно задовольнив позов шляхом визнання недійсним рішення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2", що були проведені 24.12.2022, щодо частині виключення ОСОБА_1 зі складу членів кооперативу.
Доводи апелянта про те, що позивач не обґрунтував, яким чином оскаржуване рішення порушує його права, є безпідставними та спростовуються самим характером спірних правовідносин.
Так, оскаржуваним рішенням загальних зборів позивача виключено зі складу членів житлово-будівельного кооперативу, тобто в односторонньому порядку припинено його корпоративні правовідносини з кооперативом. Таке рішення безпосередньо позбавляє позивача статусу члена кооперативу, а разом із ним - усієї сукупності корпоративних прав, передбачених Законом України «Про кооперацію» та статутом кооперативу, зокрема права брати участь в управлінні кооперативом, брати участь у загальних зборах, голосувати з питань діяльності кооперативу, обирати та бути обраним до органів управління, отримувати інформацію про діяльність кооперативу та реалізовувати інші права, що випливають із членства.
Саме по собі виключення особи з членів кооперативу є втручанням у його корпоративні права та законні інтереси, а тому не потребує додаткового доведення факту порушення прав.
Крім того, право позивача на звернення до суду з вимогою про оскарження рішення загальних зборів щодо його виключення зі складу членів кооперативу прямо передбачено як статтею 13 Закону України «Про кооперацію», так і положеннями статуту відповідача.
Також безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, визнавши рішення загальних зборів недійсним лише в частині.
Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач оскаржував рішення загальних зборів, зазначаючи, зокрема, про його безпідставне включення зі складу членів кооперативу. 
Виходячи зі змісту положень статті 5 Господарського процесуального кодексу України, суд, у разі встановлення обставин порушення прав позивача, може здійснити захист порушених прав позивача шляхом часткового визнання недійсними рішень загальних зборів учасників кооперативу, який є ефективним способом захисту.
За таких обставин суд першої інстанції, визнавши недійсним рішення загальних зборів саме в частині виключення позивача зі складу членів кооперативу, не вийшов за межі позовних вимог, а, навпаки, забезпечив належний спосіб захисту порушеного права відповідно до принципів процесуальної економії та пропорційності судового захисту.
Крім того, Верховний Суд неодноразово підтверджував право суду визнавати рішення загальних зборів недійсним лише в тій частині, яка порушує права позивача, за умови що така частина є відокремлюваною та її недійсність не впливає на чинність інших прийнятих рішень. 
Отже, твердження апелянта про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог є помилковим та не ґрунтується на положеннях Господарського процесуального кодексу України і фактичних обставинах справи.
Стосовно доводів відповідача про безпідставне не застосування до вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності, суд вказує наступне.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).
Відповідно ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Згідно пункту 8 частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.
Частину другу статті 258 ЦК України було доповнено пунктом Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який набрав чинності 17.06.2018 та сфера застосування якого обмежується регламентацією правовідносин щодо правового статусу товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядку їх створення, діяльності та припинення, прав та обов`язків їх учасників.
Отже, встановлення спеціальної позовної давності до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства у Главі VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а також змістовне формулювання пункту 8 частини другої статті 258 ЦК України, яке не містить тлумачення терміну "товариство", логічним є висновок щодо застосування спеціальної позовної давності в один рік саме щодо оскарження рішень загальних зборів товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю, а не юридичних осіб інших організаційно-правових форм та громадських об`єднань.
Наведений висновок узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 18.03.2020 у справі №904/686/19, від 22.06.2021 у справі №910/9672/20, від 15.06.2022 у справі №908/2289/20, від 08.06.2022 у справі №908/1206/20, від 09.09.2021 у справі №916/161/20 та від 20.05.2020 у справі №904/393/20,
Таким чином, до позовних вимог у даній справі має застосовуватись загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.
Враховуючи, що у даному випадку оскаржуються рішення загальних зборів, які проведені 24.12.2022, а з позовом позивач звернувся 23.12.2022 шляхом поштового направлення, останній не пропустив строк позовної давності.
Відмовляючи у визнанні недійсним решти рішень загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2", що оформлені протоколом 24.12.2022, суд першої інстанції вказав на недоведеність наявності порушень прав ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям статуту в новій редакції, а також обранням нового складу правління. 
Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем у позові безпосередньо підтверджено обізнаність з повідомленням про проведення загальних зборів, при цьому те, що таке повідомлення було менше ніж за 30 календарних днів, не має бути підставою для визнання недійним прийнятого на зборах рішення, оскільки ОСОБА_1 , як вказує відповідач та що не заперечується позивачем у позові, була присутня на оскаржуваних загальних зборах.
Оскільки рішення суду першої інстанції в цій частині вимог апелянтом не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст. 269 ГПК України судом апеляційної інстанції у даній частині не переглядається.
Стосовно сум розподіленого судового збору за подачу позову колегія суддів зазначає наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом другої групи, на підтвердження чого надано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно ч. 2 т. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог суд дійшов до вірного висновку, що про часткове покладення на відповідача витрат по сплаті судового збору шляхом стягнення їх у дохід бюджету.
Доводи апелянта про те, що судом не аргументовано визначення саме такого розміру судового збору колегія суддів відхиляє, оскільки в оскаржуваному рішенні суд поклав на відповідача саме половину суми судового збору, який підлягав оплаті.
Колегія суддів вважає, що такий розмір судового збору відповідає вимогам процесуального закону, оскільки відображає реальний обсяг задоволених позовних вимог та забезпеченого судом захисту порушеного права позивача, а саме щодо порушеного права позивача на членство у кооперативі.
Разом із тим колегія суддів звертає увагу, що, дійсно, в резолютивній частині судового рішення з відповідача в дохід державного бюджету було стягнуто 1 664,00 грн, тоді як з огляду на подачу позову у 2025 році, обґрунтованим розміром судового збору була сума 3028,00 грн. 
Тобто, з відповідача в дохід бюджету підлягало стягненню 1 514,00 грн. Водночас, вказана помилка має характер очевидної описки (арифметичної помилки) при здійсненні розрахунку судових витрат і не впливає на правильність самого принципу їх розподілу між сторонами. Така описка може бути виправлена судом першої інстанції у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, за відповідною заявою учасника справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 у справі № 910/16233/25 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладається на заявника.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Дарниця-2" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 у справі № 910/16233/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 у справі № 910/16233/25 в оскаржуваній частині залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із подачею апеляційної скарги, покласти на апелянта. 
4. Матеріали справи № 910/16233/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.09.2026

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко