П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5345/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А. Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
14 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.07.2024 у справі №120/5345/24.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.12.2025 заяву задоволено та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.
Після неприйняття поданого відповідачем звіту ухвалою від 27.01.2026 суд першої інстанції встановив новий строк для подання звіту тривалістю один місяць.
У зв`язку з неподанням відповідачем звіту у встановлений строк ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02.04.2026 встановлено новий строк для подання звіту та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення у справі №120/5354/24 протягом 15 днів з дня постановлення даної ухвали.
Накладено на командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 штраф за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року у справі № 120/5345/24 в розмірі 66 560 гривень.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неможливість своєчасного подання звіту з огляду на виконання військовою частиною бойових завдань в умовах воєнного стану, обмежений доступ до мережі Інтернет та підсистеми «Електронний суд», перебої електропостачання, повітряні тривоги, відсутність бюджетних асигнувань для виконання рішення суду, а також на те, що після постановлення оскаржуваної ухвали звіт про виконання рішення суду був прийнятий судом, а тому, на думку апелянта, наявні підстави для звільнення керівника військової частини від сплати штрафу.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою від 27.01.2026 відповідача зобов`язано протягом одного місяця подати новий звіт про виконання рішення суду. Зазначена ухвала була доставлена до електронного кабінету відповідача 27.01.2026, а відтак останнім днем встановленого судом строку було 27.02.2026.
Разом із тим станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали будь-який звіт про виконання рішення суду відповідачем не подано, клопотань про продовження встановленого строку чи повідомлень про наявність обставин, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне виконання процесуального обов`язку, до суду не надходило.
За змістом статей 382-2, 382-3 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень звіту у встановлений судом строк або подання такого звіту з порушенням встановленого строку без поважних причин суд встановлює новий строк для подання звіту, а також накладає штраф на керівника відповідного суб`єкта владних повноважень.
Як зазначено вище, ухвалою суду першої інстанції від 27.01.2026 р. не прийнято звіт та встановлено новий строк для подання звіту про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня постановлення даної ухвали.
Встановлено, що дана ухвала доставлена до електронного кабінету відповідача 27.01.2026 р., однак звіт станом на 31.03.2026 р. не подано, тому суд дійшов висновку, що слід накласти на командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 грн., з яких 33 280 грн. стягнути на користь позивача та 33280 стягнути на користь держави.
Отже, з наведеного вбачається, що процесуальною підставою для застосування штрафу у даному випадку стало саме неподання відповідачем звіту у строк, визначений судом, а не сам факт невиконання рішення суду.
Посилання апелянта на виконання військовою частиною бойових завдань, особливості проходження військової служби в умовах воєнного стану, обмеження доступу до мережі Інтернет, функціонування підсистеми «Електронний суд», повітряні тривоги та перебої електропостачання не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Наведені обставини мають загальний характер та свідчать про особливості діяльності військової частини в умовах воєнного стану, однак самі по собі не підтверджують неможливості подання до суду звіту упродовж місячного строку, встановленого ухвалою суду. При цьому відповідач не надав доказів існування таких обставин саме у період, визначений судом для подання звіту, та не повідомив суд про неможливість своєчасного виконання відповідного процесуального обов`язку.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних асигнувань для виконання рішення суду.
Предметом розгляду у даній справі є правомірність застосування судом заходів процесуального примусу у зв`язку з неподанням звіту про виконання судового рішення, а не оцінка причин невиконання рішення суду по суті.
Відсутність бюджетного фінансування могла бути предметом оцінки суду при розгляді належним чином поданого звіту, однак сама по собі не звільняла відповідача від встановленого законом та ухвалою суду процесуального обов`язку повідомити суд про стан виконання рішення, заходи, вжиті для його виконання, та причини його невиконання.
Посилання апелянта на те, що військова частина щомісячно направляла заявки щодо виділення бюджетних коштів, також не спростовує законності оскаржуваної ухвали, оскільки відповідні обставини не були доведені до відома суду шляхом подання звіту у строк, визначений ухвалою від 27.01.2026.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що прийняття судом першої інстанції звіту ухвалою від 09.04.2026 свідчить про відсутність підстав для накладення штрафу.
Оцінка законності судового рішення здійснюється виходячи із фактичних та правових обставин, які існували на момент його постановлення.
На час ухвалення судом рішення від 02.04.2026 встановлений судом строк для подання звіту сплив, звіт про виконання рішення суду відповідачем не подано, а тому суд першої інстанції мав передбачені законом підстави для встановлення нового строку та накладення штрафу.
Подальше подання звіту та його прийняття судом першої інстанції після постановлення оскаржуваної ухвали не свідчить про незаконність цієї ухвали та не спростовує наявності процесуального порушення, яке існувало на момент її постановлення.
Посилання апелянта на положення частини шостої статті 149 КАС України також не є підставою для задоволення апеляційної скарги.
Зазначена норма регулює питання скасування ухвали про стягнення штрафу судом, який її постановив, у разі усунення особою допущеного порушення, однак не змінює правової оцінки законності ухвали на момент її постановлення та не свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права при її ухваленні.
Щодо доводів апеляційної скарги про нерозгляд судом першої інстанції клопотання про звільнення від сплати штрафу колегія суддів зазначає, що наведені обставини стосуються процесуальних дій суду під час постановлення ухвали від 09.04.2026 про прийняття звіту та не впливають на правильність висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі від 02.04.2026, яка є предметом апеляційного перегляду у даній справі.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку наявним доказам та правильно застосував положення статей 382-2, 382-3 КАС України, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни оскаржуваної ухвали відсутні.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.