ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року | Справа №160/33165/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 в повному обсязі періодів роботи з 12.01.1977р. по 21.11.1991р. та з 02.03.1992р. по 01.09.1992р. у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «Славутич» (01.03.1989р. перейменована у Дніпропетровське державно-кооперативне об`єднання «Славутич»);
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі період роботи з 12.01.1977р. по 21.11.1991р. у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «Славутич» (01.03.1989р. перейменована у Дніпропетровське державно-кооперативне об`єднання «Славутич») на посаді учениці жіночого перукаря (з 12.01.1977р. по 25.07.1977р.) та на посаді жіночого перукаря (з 25.07.1977р. по 21.11.1991р.), всього зарахувати 14 років 10 місяців 9 днів;
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі період роботи з 02.03.1992р. по 01.09.1992р. у Дніпропетровському державно-кооперативному об`єднанні «Славутич» на посаді жіночого перукаря, всього зарахувати 6 місяців;
визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045550031289 від 06.10.2025р.;
зобов`язати Головне управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 26 серпня 2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що у неї недостатньо страхового стажу, проте у позивача наявні всі документи, що належним чином підтверджують стаж роботи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 відкрито провадження у справі № 160/33165/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, не погоджуючись із позовними вимогами, подало до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти адміністративного позову в повному обсязі. Відповідач зазначає, що заяву та документи позивача за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській та у Київській областях, якими прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому саме ці органи є належними відповідачами у справі, оскільки саме вони відмовляли позивачу у призначенні пенсії з підстав відсутності страхового стажу за спірні періоди; Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішенням від 06.10.2025 частково зарахувало періоди роботи позивача (за 1983, 1985-1986 та 1991 роки) та відмовило в призначенні пенсії виключно у зв`язку з розбіжністю по батькові в первинних документах, а не із підстав, викладених у рішеннях Одеського та Київського управлінь. Також відповідач посилається на статтю 44 Закону № 1058-IV щодо права органів Пенсійного фонду перевіряти достовірність поданих відомостей, на Порядок № 637, яким передбачено підтвердження стажу за відсутності належних записів у трудовій книжці, а також на межі дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, зазначаючи, що суд не може підміняти пенсійний орган у вирішенні питань призначення та перерахунку пенсій.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.08.2025 звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким рішенням від 15.08.2025 №045550031289 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу 15 років, до страхового стажу не зараховано, зокрема, спірні періоди з 12.01.1977 по 21.11.1991 та з 01.03.1992 по 01.09.1992 через дописаний іншим чорнилом номер наказу про звільнення та нечитабельний відтиск печатки відповідно.
26.08.2025 позивач повторно звернулась із заявою, яку розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області; рішенням від 03.09.2025 №045550031289 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу 15 років при зарахованому страховому стажі 8 років 9 місяців 5 днів, до якого включено період роботи з 02.09.1992 по 25.09.2000 у Дніпропетровському державному комунальному підприємстві побутового обслуговування населення № 2 «Чарівниця», проте не включено спірні періоди з 12.01.1977 по 21.11.1991 та з 01.03.1992 по 01.09.1992 з підстав, аналогічних викладеним у рішенні Одеського управління.
Судом також встановлено, що з 17.09.2025 по 18.09.2025 Управлінням контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перевірку архівної довідки № 4/5-902 від 25.08.2025, виданої Управлінням архівної справи Дніпровської міської ради, за результатами якої складено Акт № 0400-011002-1/19335 від 18.09.2025. Зазначеним актом розбіжностей з даними особових рахунків не встановлено, тобто відомості, зазначені в архівній довідці щодо періоду роботи позивача у Дніпропетровській фірмі побутових послуг «Славутич» за 1978-1992 роки, підтверджено первинними обліковими документами підприємства.
Разом з тим, за результатами розгляду повторного звернення позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 06.10.2025 прийнято рішення № 045550031289, яким до страхового стажу позивача зараховано лише періоди роботи за 1983, 1985-1986 та 1991 роки - тобто ті записи в первинних документах, у яких прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначено без розбіжностей, - а в призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з тим, що по інших записах виявлено розбіжності по батькові між первинними документами та паспортом позивача, а також у зв`язку з нечитабельністю відтиску печатки щодо запису про звільнення за період з 02.03.1992 по 01.09.1992. Страховий стаж позивача за вказаним рішенням визначено в розмірі 13 років 1 місяць 4 дні.
Таким чином, оскільки позивач оскаржує рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та саме вказаний суб`єкт приймав оскаржуване рішення, то позивачем вірно визначено відповідача по справі.
Судом встановлено, що позивачу на момент звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії (26.08.2025) виповнилось 65 років, а тому відповідно до абзацу першого частини третьої статті 26 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії за віком виникає за наявності страхового стажу, який з 01 січня по 31 грудня 2025 року становить від 15 до 22 років.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 1, частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідно до частини другої статті 24 цього Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними системи персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження такої системи - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 645/5599/16-а, згідно з якою як за законодавством, чинним на момент роботи особи, так і за законодавством, чинним на момент звернення особи із заявою про призначення пенсії, до стажу роботи зараховується будь-яка робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, а працівник не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення трудової книжки та іншої документації на підприємстві. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи права на отримання пенсії за віком на загальних підставах.
Суд зазначає, що формальні неточності у первинних документах, зокрема розбіжності в написанні по батькові особи, за загальним правилом, не можуть бути самостійною підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист, якщо такі неточності спростовуються іншими належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності підтверджують факт роботи саме цієї особи у спірний період.
У даній справі судом встановлено, що факт роботи позивача у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «Славутич» (з 01.03.1989 перейменованій у Дніпропетровське державно-кооперативне об`єднання «Славутич») у періоди з 12.01.1977 по 21.11.1991 та з 02.03.1992 по 01.09.1992 підтверджується як записами у Трудовій книжці серії НОМЕР_1 , так і архівною довідкою № 4/5-902 від 25.08.2025, виданою Управлінням архівної справи Дніпровської міської ради, за результатами перевірки якої актом № 0400-011002-1/19335 від 18.09.2025 розбіжностей з даними особових рахунків підприємства не встановлено. Відповідачем не наведено та матеріалами справи не підтверджено, що у зазначений період на вказаному підприємстві працювала інша особа з прізвищем, ім`ям та по батькові « ОСОБА_2 », записи щодо якої могли б бути помилково віднесені до особової справи позивача.
За таких обставин суд дійшов висновку, що виявлена в первинних документах підприємства розбіжність у написанні по батькові позивача є наслідком недбалості посадових осіб підприємства при оформленні кадрової та бухгалтерської документації, за що позивач відповідальності нести не може, а тому така розбіжність не може бути підставою для незарахування позивачу до страхового стажу спірних періодів роботи та для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.
Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення стажу роботи особи покладено на орган Пенсійного фонду України, який зобов`язаний встановити всі необхідні умови, яким має відповідати особа для призначення пенсії.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення в частині відмови у зарахуванні спірних періодів страхового стажу та відмови у призначенні пенсії за віком.
За викладених обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають частковому задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, який відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд не вирішує в цьому рішенні, оскільки відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір таких витрат разом із відповідними доказами позивач має право подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, після чого це питання підлягає вирішенню додатковою ухвалою суду. 
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 06.10.2025 № 045550031289.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі період роботи з 12.01.1977 по 21.11.1991 у Дніпропетровській міській фірмі побутових послуг «Славутич» (01.03.1989 перейменована у Дніпропетровське державно-кооперативне об`єднання «Славутич») на посаді учениці жіночого перукаря (з 12.01.1977 по 25.07.1977) та на посаді жіночого перукаря (з 25.07.1977 по 21.11.1991), всього 14 років 10 місяців 9 днів.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі період роботи з 02.03.1992 по 01.09.1992 у Дніпропетровському державно-кооперативному об`єднанні «Славутич» на посаді жіночого перукаря, всього 6 місяців.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 26 серпня 2025 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова