С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/754/26
В справі 760/7105/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
17 вересня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ІІ. Описова частина
18 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі - Позивач) звернулося через підсистему «Електронний суд» до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідачка) про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 100211658 від 10 жовтня 2020 року у розмірі 21.500,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на те, що 10 жовтня 2020 року Відповідачка за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» подала Заявку на отримання кредиту № 100211658, а Товариство направило їй електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, введенням якого Відповідачка підтвердила прийняття умов Договору про споживчий кредит № 100211658 від 10 жовтня 2020 року. До укладення договору Відповідачка отримала його проект разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті та ознайомилася з усіма його умовами і Правилами надання фінансових кредитів, розміщеними на веб-сайті Товариства, які є невід`ємною частиною договору. Позивач наголошує, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом, і посилається на постанову Верховного Суду у справі № 524/5556/19.
Позивач вказує, що Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, чим порушила статті 526, 527 ЦК України, внаслідок чого 15 січня 2021 року згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги № 01Т Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним договором № 100211658 від 10 жовтня 2020 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та Позивачем укладено Договір факторингу № 1/15, за умовами якого та згідно з Додатком № 1 до нього Позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за цим кредитним договором. Оскільки Додаток № 1 містить відомості щодо великої кількості боржників, Позивач надав витяги з додатків, що містять лише дані Відповідачки. Позивач також зазначає, що на адресу Відповідачки направлено повідомлення про відступлення права вимоги із зазначенням порядку погашення заборгованості.
За твердженням Позивача, заборгованість Відповідачки становить 21.500,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5.000,00 грн, заборгованість за процентами - 16.500,00 грн, заборгованість за комісією - 0,00 грн, заборгованість за пенею - 0,00 грн.
Позивач просить стягнути з Відповідачки зазначену заборгованість, а також судові витрати - судовий збір у розмірі 2.422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6.000,00 грн; розгляд справи просить здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними доказами та матеріалами, без участі представника Позивача.
18 березня 2025 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.
19 березня 2025 року до суду надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання Відповідачки.
Ухвалою суду від 19 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
01 вересня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява Позивача про зміну назви позивача, в якій Позивач повідомив, що з 01 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», та просив урахувати цей факт і долучити надані докази до матеріалів справи.
Відзиву на позов Відповідачка не подала, будь-яких заяв, клопотань або доказів до суду не надіслала. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи не надходило.
Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням наведеного справу розглянуто за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.

ІІІ. Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтями 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; докази мають бути належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність - достатньою для встановлення обставин справи.

Щодо найменування Позивача
Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» № 70-к від 01 липня 2025 року, виданим на виконання Рішення єдиного учасника товариства № 1778 від 01 липня 2025 року, з 01 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс».
Зміна найменування юридичної особи не є її припиненням, реорганізацією чи заміною сторони у зобов`язанні і не має наслідком ані вибуття сторони зі спірних правовідносин, ані заміни сторони у процесі в порядку статті 55 ЦПК України, оскільки ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (43657029) залишився незмінним, тобто Позивачем у справі є та сама юридична особа. За таких обставин суд ураховує зміну найменування Позивача та зазначає його в цьому рішенні під чинним найменуванням - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс».

Щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частинами першою, третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону моментом підписання електронного правочину є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і літер, яку заявник отримує, зокрема, у вигляді SMS-коду, надісланого на телефон; договір про надання фінансового кредиту, підписаний позичальником за допомогою такого одноразового пароля-ідентифікатора, є укладеним між сторонами правочином.
З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Кредитний договір № 100211658 (індивідуальна частина) в електронній формі. Анкета-заява на кредит № 100211658 містить паспортні дані Відповідачки, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адресу реєстрації, номер мобільного телефону та адресу електронної пошти, які збігаються з даними, зазначеними в кредитному договорі та в позовній заяві, а також хронологію опрацювання заяви, у тому числі етапи верифікації за телефоном 10 жовтня 2020 року та підписання договору 10 жовтня 2020 року, і погоджені умови кредитування - сума 5.000,00 грн, строк 30 днів, комісія за надання 0,00 відсотків, ставка процентів 1,00 відсоток за кожен день користування.
Факт реального перерахування кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 24426359 від 10 жовтня 2020 року, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кошти в розмірі 5.000,00 грн на картковий рахунок із призначенням платежу «Кредитні кошти від сервісу tengo.com.ua згідно договору 100211658». Це узгоджується з відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100211658, у якій операція «Надання кредиту» на суму 5.000,00 грн відображена 10 жовтня 2020 року.
За таких обставин суд доходить висновку, що Кредитний договір № 100211658 від 10 жовтня 2020 року є укладеним у встановленому законом порядку, а факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 5.000,00 грн - доведеним.

Щодо переходу права вимоги до Позивача
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що право грошової вимоги за Кредитним договором № 100211658 від 10 жовтня 2020 року перейшло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», що підтверджується Договором відступлення прав вимоги № 01Т від 15 січня 2021 року, платіжною інструкцією № 604 від 16 січня 2021 року про оплату відступленого права вимоги за цим договором, а також витягом з Додатку до Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 року, у якому зазначено дані Відповідачки, номер і дату кредитного договору та розмір заборгованості 21.500,00 грн. У подальшому право грошової вимоги перейшло до Позивача на підставі Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, що підтверджується витягом з Додатку до цього договору щодо Відповідачки та повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» від 13 листопада 2024 року про повний розрахунок за Договором факторингу № 1/15.
Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові. Водночас, як зазначив Верховний Суд України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору; неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту.
Доказів виконання зобов`язання на користь первісного кредитора Відповідачка суду не надала. За таких обставин суд визнає Позивача належним кредитором у спірних правовідносинах, водночас ураховуючи, що в силу статті 514 ЦК України обсяг прав Позивача не може перевищувати обсягу прав, які на момент відступлення належали первісному кредиторові.

Щодо заборгованості за тілом кредиту
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів з 10 жовтня 2020 року, а термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 09 листопада 2020 року. Доказів повернення кредитних коштів повністю або частково Відповідачка суду не надала, матеріали справи таких доказів не містять: з відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100211658 вбачається, що жодного платежу на погашення заборгованості Позичальницею не здійснено.
З огляду на викладене вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5.000,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо процентів за користування кредитом
Відповідно до частин першої, другої статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Згідно з частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору, а встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Пунктом 1.5.2 кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом становлять 1.500,00 грн і нараховуються за ставкою 1,00 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки за цим Договором - фіксована. Пунктом 1.6 договору визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, яка є незмінною протягом усього строку фактичного користування кредитом, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, якщо Позичальник всупереч умовам договору продовжує користуватись кредитом; якщо визначена пунктом 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов договору щодо своєчасного повернення кредиту проценти з дня, наступного за днем, визначеним пунктом 1.4, продовжують нараховуватись за базовою ставкою; після настання дати, встановленої пунктом 1.4 договору, проценти за стандартною (базовою) ставкою нараховуються протягом 60 днів.
Позивач заявив до стягнення проценти в розмірі 16.500,00 грн. З відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100211658 вбачається, що ця сума складається з двох різних за підставою нарахування частин: за період з 11 жовтня 2020 року по 09 листопада 2020 року включно, тобто в межах визначеного пунктами 1.3, 1.4 договору тридцятиденного строку кредитування, проценти нараховувалися згідно з пунктом 1.5.2 договору по 50,00 грн за кожен день, що становить 1.500,00 грн і повністю відповідає погодженим сторонами умовам; за період з 10 листопада 2020 року по 08 січня 2021 року, тобто після спливу зазначеного строку, проценти нараховувалися вже згідно з пунктом 1.6 договору по 250,00 грн за кожен день, що за 60 днів становить 15.000,00 грн.
Отже, після 09 листопада 2020 року розмір денної процентної ставки було збільшено з 1,00 відсотка до 5,00 відсотків, тобто у п`ять разів, унаслідок чого щоденне нарахування зросло з 50,00 грн до 250,00 грн. Оцінюючи обґрунтованість такого нарахування, суд виходить із такого.
По-перше, єдиною фактичною підставою збільшення процентної ставки стало неповернення Відповідачкою кредиту у визначений пунктом 1.4 договору термін. Пунктом 2.3.1 договору передбачено, що для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості за кредитом, а пунктом 2.3.2 договору сторони прямо визначили, що волевиявлення Позичальника продовжити строк користування кредитом та укладення угоди про це підтверджується здійсненням ним відповідного платежу. Жодних доказів вчинення Відповідачкою таких дій матеріали справи не містять; навпаки, з відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що жодного платежу за договором не здійснювалося. Таким чином, перехід на стандартну (базову) ставку в цьому випадку є не наслідком волевиявлення Позичальниці, а виключно наслідком допущеного нею прострочення грошового зобов`язання.
По-друге, збільшення процентної ставки за користування кредитом у зв`язку з невиконанням споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит прямо заборонене законом. Згідно з абзацом першим пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, у тому числі, але не виключно, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором; забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Абзацом другим цього ж пункту встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за зазначений період за прострочення виконання зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону, а отже, застосовується і до кредитних договорів, які укладаються на короткий строк.
Спірний договір укладено 10 жовтня 2020 року, тобто задовго до набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, а прострочення допущено Відповідачкою з 10 листопада 2020 року, тобто в межах періоду, визначеного наведеним пунктом, і зобов`язання за договором на час ухвалення цього рішення не припинені. Частина четверта статті 1056-1 ЦК України, на яку міститься посилання у цій нормі, регулює порядок зміни змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу; натомість пунктом 1.5.2 кредитного договору сторони визначили тип процентної ставки як фіксований, жодного індексу та порядку розрахунку змінюваної ставки договір не містить, а фіксована процентна ставка в силу частини третьої статті 1056-1 ЦК України не може бути збільшена кредитодавцем в односторонньому порядку.
По-третє, суд ураховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України; в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Цей висновок сформульовано, зокрема, і щодо тих договорів, умовами яких сторони погодили нарахування процентів за користування кредитом не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, провадження № 12-16гс22). Строк кредитування за спірним договором сплив 09 листопада 2020 року.
Суд ураховує й те, що пунктом 2.2.3 договору сторони погодили можливість нарахування процентів за базовою ставкою в період прострочення за вибором Позикодавця в якості процентів, передбачених статтею 625 ЦК України. Проте вимог на підставі статті 625 ЦК України Позивач у цій справі не заявляв, розрахунку таких процентів не наводив, а заявлену суму 16.500,00 грн визначив саме як заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, а тому позбавлений можливості самостійно змінювати правову природу заявленої до стягнення суми. Крім того, незалежно від того, як кваліфікувати цей платіж, Відповідачка як споживач звільнена від обов`язку його сплати на підставі наведеного вище пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а нарахована сума підлягала списанню кредитодавцем.
Окремо суд зазначає, що нарахування процентів за період з 10 листопада 2020 року по 08 січня 2021 року здійснене первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» - до відступлення права вимоги, і в силу статті 514 ЦК України до Позивача перейшли права первісного кредитора в тому обсязі, що існував на момент переходу цих прав. Оскільки первісний кредитор не мав права вимагати сплати процентів, нарахованих за збільшеною всупереч закону ставкою, такого права не набув і Позивач.
Водночас проценти за користування кредитом у розмірі 1.500,00 грн, нараховані в межах строку кредитування, є платою за користування грошовими коштами, а не мірою цивільно-правової відповідальності, а тому підстав для їх зменшення в порядку статті 551 ЦК України немає. Умови про розмір процентної ставки, загальні витрати за кредитом та орієнтовну загальну вартість кредиту були доведені до відома Позичальниці до укладення договору - вони визначені в анкеті-заяві на кредит № 100211658 та в пунктах 1.5, 1.5.2 кредитного договору; вимог про визнання відповідних умов договору недійсними Відповідачка не заявляла, зустрічного позову не подавала.
З огляду на викладене вимога про стягнення процентів за користування кредитом є обґрунтованою в частині 1.500,00 грн та підлягає задоволенню в цій частині; у стягненні процентів у розмірі 15.000,00 грн, нарахованих за межами строку кредитування за збільшеною процентною ставкою, слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» підлягають частковому задоволенню - на суму 6.500,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5.000,00 грн та проценти за користування кредитом - 1.500,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог на суму 15.000,00 грн слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 3 частини другої цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2.422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10 березня 2025 року № 100211658.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Позивач надав Договір № 43657029 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року, укладений з адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5618/10 від 17 березня 2016 року); Додаткову угоду № 100211658 до цього договору від 03 березня 2025 року, якою предмет договору розширено представництвом та захистом інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та Акт № 100211658 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 03 березня 2025 року на суму 6.000,00 грн. Згідно з Детальним описом робіт та Актом адвокатом надано такі послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) - 1,5 години за ставкою 1.500,00 грн за годину, що становить 2.250,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, - 3 години за ставкою 1.000,00 грн за годину, що становить 3.000,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 1 година за ставкою 750,00 грн за годину, що становить 750,00 грн.
Суд зауважує, що в преамбулі Акта від 03 березня 2025 року клієнтом помилково зазначено іншу юридичну особу. Водночас зі змісту цього Акта вбачається, що його складено відповідно до Договору № 43657029 від 01 листопада 2024 року та Додаткових угод до нього на підставі Детального опису робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М. для надання правничої допомоги за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» про стягнення кредитної заборгованості, а Додатковою угодою № 100211658 від 03 березня 2025 року, укладеною саме з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», предмет договору розширено представництвом інтересів цього товариства у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . За таких обставин суд визнає зазначення в преамбулі Акта іншої юридичної особи очевидною технічною опискою, яка не спростовує факту надання адвокатом правничої допомоги саме Позивачу в цій справі.
За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини; водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в порядку частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України Відповідачка не заявляла, доказів їх неспівмірності не подавала; склад та обсяг наданих адвокатом послуг відповідають фактично вчиненим у справі процесуальним діям і підтверджені належними доказами.
Оскільки позов задоволено частково - на 30,23 відсотка від заявленої ціни позову (6.500,00 грн із 21.500,00 грн), з Відповідачки на користь Позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог судовий збір у розмірі 732,35 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1.813,95 грн.

ІV. Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, пунктом 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 100211658 від 10 жовтня 2020 року у розмірі 6.500 (шість тисяч п`ятсот) грн 00 коп., з яких:
- заборгованість за тілом кредиту - 5.000,00 грн;
- проценти за користування кредитом - 1.500,00 грн.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 15.000,00 грн - відмовити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судовий збір у розмірі 732 (сімсот тридцять дві) грн 35 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1.813 (одна тисяча вісімсот тринадцять) грн 95 коп.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (попереднє найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»), місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, код ЄДРПОУ: 43657029.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: