Справа № 274/5209/15-к
Провадження №1-в/0274/1758/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2026 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді     ОСОБА_1 
з участю секретаря     ОСОБА_2 
прокурора      ОСОБА_3 
представника пробації    ОСОБА_4 
засудженого      ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві подання Бердичівського МРВ КВІ УДПтСУ в Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбуття призначеного судом покарання засудженого  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андрушівка, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
в с т а н о в и в :

на розгляді в суді перебуває подання Бердичівського МРВ КВІ УДПтСУ в Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбуття призначеного судом покарання засудженого ОСОБА_5 , яке на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 передане на розгляд судді ОСОБА_1 .
Зі змісту подання вбачається, що протягом іспитового строку засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе з посередньої сторони, ухилявся від виконання покладених на нього судом обов`язків та притягувався до адміністративної відповідальності, що стало підставою для звернення до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбуття призначеного судом покарання.
В судовому засіданні представник органу пробації подання підтримала, просила його задовольнити.
Засуджений в задоволенні подання просив відмовити. При цьому пояснив, що після розлучення з дружиною змінив місце проживання, викликів до органу пробації не отримував. З 2024 року призваний на військову службу по мобілізації.
На думку прокурора в задоволенні подання слід відмовити. 
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Так, згідно ст.78 ч.2 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно з ст.166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.
У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.
Основною метою іспитового терміну є виправлення засудженої особи, про що може свідчити процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженої особи та створюють готовність до самокерованої правової слухняної поведінки.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 та ст. 166 КВК України встановлено, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування зазначеного покарання, зокрема, коли засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладені на засудженого судом.
При розгляді клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Безумовною же підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою.
Судом встановлено, ОСОБА_5 11.12.2015 засуджений Бердичівським міськрайонним судом за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 ч. 1, ст. 76 ч.1 п.п.3, 4 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
16.01.2016 органом пробації вирок від 11.12.2015 прийнятий до виконання.
Зі змісту подання вбачається, що впродовж іспитового строку засуджений ОСОБА_5 неодноразово без поважних причин (07.06.2016 р., 19.07.2016р., 16.08.2016р., 18.10.2016р.) не з`являвся для реєстрації до органу пробації, за що йому 17.06.2016, 20.07.2026 були винесені застереження у формі письмового попередження про можливість скасування іспитового строку та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання. Крім того, 30.06.2016 року ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 176 КУпАП.
Аналізуючи матеріали, що додані до подання, суд вважає, що вони не доводять факту умисного ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування, оскільки з письмових пояснень засудженого вбачається, що 07.06.2016, 16.08.2016, 18.10.2016 він не прибув на реєстрацію до органу пробації, у зв?язку з зайнятістю на роботах. 19.07.2026 засуджений не зміг з?явитися до органу пробації на реєстрацію за станом здоров`я, перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з діагнозом: забій м`яких тканин голови. Цефалгічний синдром. ЗТГК. Забій грудної клітки, що підтверджується відповіддю на запит з ЦРЛ Бердичівського району від 03.10.2016 вих. № 1322. 
Згідно відповіді, отриманої на запит суду з Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області від 16.04.2020, ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 176 КУпАП не притягувався.
Іспитовий строк, встановлений вироком суду закінчився 12.11.2017. Кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016060320000340 від 18.07.2016 року щодо ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України на день розгляду подання не розглянуто.
За таких обставин, суд вважає, що підстави для скасування іспитового строку відсутні, тому дійшов до переконання, що в задоволенні подання слід відмовити.
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання. В даному випадку іспитовий строк закінчився маже 10 років тому, а тому направлення особи для відбування покарання через такий значний проміжок часу не буде відповідати завданням КК України та меті кримінального покарання. 
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ч.2 ст.78 КК України, суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні подання Бердичівського МРВ КВІ УДПтСУ в Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_5 - відмовити. 
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя             ОСОБА_1