Справа № 643/1536/26
Провадження № 2/643/3715/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді - Олійника О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_1 – Сковири Л.Ю.,
відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, заборгованості, пені, інфляційних втрат, додаткових витрат,
ВСТАНОВИВ:
29 січня 2026 року ОСОБА_1 через представника – адвоката Сковири Л.Ю. звернулась до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за аліментами, що виникла на підставі Договору про сплату аліментів № 5305 від 11.11.2024, яка станом на 21.01.2026 становить 80 000 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача суму пені на заборгованість зі сплати аліментів у розмірі рівній сумі заборгованості зі сплати аліментів у сумі 80 000 гривень, інфляційні втрати в сумі 522 гривень та 3% річних в сумі 174,06 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у розмірі 50% фактично понесених додаткових витрат на розвиток здібностей та фізичне виховання дітей в сумі 24 384 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати з оплати щомісячних абонементів на двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей. Рішенням суду від 06.04.2021 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу між ними укладений договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання, участі батьків у їх вихованні та про сплату аліментів. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Решетняк І.С., зареєстрований у реєстрі за № 5305. Однак зазначений нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів відповідачем фактично не виконується належним чином та систематично порушується, що підтверджується наявністю значної заборгованості. А саме, фактично відповідачем, на виконання умов договору було здійснено лише 1 платіж на суму 5 000 грн 22.12.2025. Жодних інших надходжень від відповідача не поступало, готівкові надходження також відсутні. За таких обставин досягнуті домовленості не забезпечують реального та стабільного утримання дітей. У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду за захистом порушених прав дітей шляхом зміни способу та розміру стягнення аліментів у судовому порядку. Крім того, питання компенсації витрат на розвиток індивідуальних здібностей дітей та забезпечення їх необхідною технікою для навчання залишилися поза межами досягнутих раніше домовленостей. Оскільки відповідач наразі не надає добровільної матеріальної допомоги на покриття таких додаткових потреб, виникла необхідність врегулювання цього питання в судовому порядку. Відповідач не має вад здоров`я, які б могли завадити йому отримувати доходи в майбутньому або потребували додаткових витрат. На її думку, батько дітей спроможний сплачувати аліменти у повному обсязі та брати участь у додаткових витратах на неповнолітніх дітей, оскільки він є працездатною особою та має можливість отримувати регулярний дохід, однак фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо повного матеріального забезпечення потреб дітей. Крім того, відповідач фактично самоусунувся не лише від належного матеріального забезпечення дітей, а й від участі у їхньому житті. Після розірвання шлюбу він не підтримує регулярного спілкування з дітьми, не виявляє ініціативи щодо зустрічей з ними, не цікавиться станом їхнього здоров`я, навчанням та повсякденними потребами. Відповідач систематично не виконує свої зобов`язання зі сплати аліментів, передбачені нотаріально посвідченим договором про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та сплату аліментів від 11.11.2024, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на дату подання позовної заяви загальна сума заборгованості за договором про сплату аліментів становить 85 000,00 грн, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати у розмірі 5 000,00 грн. Наявність заборгованості за нотаріально посвідченим договором про сплату аліментів та факт систематичного невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань підтверджуються, зокрема, електронною перепискою між ними. Як вбачається з реальних потреб дітей, сума щомісячного утримання та розвитку значно перевищує встановлені раніше виплати. Позивач вважає, що встановлений раніше розмір аліментів у сумі 3 000 грн на кожну дитину вже не відповідає їхнім дійсним потребам, інфляційні процеси та зміна вікових потреб дітей, змусила позивача просити суд збільшити розмір щомісячних аліментів до 4 000 грн на кожну дитину, оскільки саме така сума є необхідною для їхнього всебічного розвитку в сучасних умовах.
Що стосується фінансування розвитку спеціальних здібностей дітей та придбання техніки для навчання, то ці питання не були врегульовані під час попереднього визначення умов утримання. Оскільки відповідач фактично усунувся від матеріальної підтримки цих аспектів життя дітей, виникла правова підстава для застосування ст. 185 СК України. Ця норма передбачає обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах, зумовлених особливими обставинами - зокрема розвитком талантів дитини та необхідністю забезпечення її засобами для сучасної освіти. Оскільки ці витрати є окремими від щомісячних аліментів, вони мають бути стягнуті з відповідача додатково у розмірі 50% від фактично понесених сум, що становить 24 384 грн.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 30.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Надали пояснення.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував сплачувати аліменти на обох дітей в розмірі 4-5 тис. грн. в місяць. Заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на дітей, оскільки позивач не погоджувала з ним ці витрати. Крім того зазначив, що в нього ще є одна дитина, яку необхідно утримувати, та він проходить обстеження для визначення інвалідності.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Так, судом встановлено, що сторони у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2009 року.
У шлюбі у сторін народились діти – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 02 березня 2016 року та копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 04 червня 2013 року.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.04.2021 року у справі № 643/4794/21 шлюб між сторонами розірваний.
11 листопад 2024 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання, участі батьків у їх вихованні та про сплату аліментів, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Решетняк І.С., зареєстрований у реєстрі за № 5305.
Відповідно до пункту 3.2. Розділу 3 вказаного Договору, окрім іншого, Відповідач (Батько) зобов`язується: повністю забезпечувати всі матеріальні потреби дітей; брати участь у вихованні та духовному розвитку дітей, незалежно від стосунків з Матір`ю; піклуватися про здоров`я дітей, надавати необхідне медичне лікування, брати участь у вихованні дітей, забезпечити дітей достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін; батько зобов`язується сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок, на кожну дитину, виплати мають сплачуватися щомісячно. Аліменти сплачуються на банківський рахунок відкритий на ім`я матері. Реквізити банківського рахунку Батьку відомі, у разі їх змін мати зобов`язується повідомити Батьку нові банківські реквізити.
Однак, як зазначає позивач та не спростовано самим відповідачем, зазначений нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів відповідачем фактично не виконується належним чином та систематично порушується, що підтверджується розрахунком заборгованості, зробленого позивачем.
Позивач вказує, що фактично відповідачем, на виконання умов договору було здійснено лише 1 платіж на суму 5 000 грн 22.12.2025. Жодних інших надходжень від відповідача не поступало, готівкові надходження також відсутні. За таких обставин досягнуті домовленості не забезпечують реального та стабільного утримання дітей. У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину» Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно із ч. 1 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 2 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 629 «Обов`язковість договору» Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань зі сплати аліментів, позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою.
Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з грудня 2024 по січень 2026 в розмірі 80 000 грн.
11 листопада 2024 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання, участі батьків у їх вихованні та про сплату аліментів, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Решетняк І.С., зареєстрований у реєстрі за № 5305.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно п. 3.2 даного Договору сторонами погоджено, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язується сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 3000 гривень, на кожну дитину, виплати мають сплачуватися щомісячно.
Пунктом 4.1. Договору встановлено, що цей Договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до часу настання повноліття дітей.
Згідно п. 4.5. Договору всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору, та розбіжності в тлумаченнях окремих положень цього договору вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди – у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.  
Таким чином між позивачем та відповідачем укладений договір, умовами якого передбачено виконання грошових зобов`язань відповідачем.
Згідно ч. 1 ст. 629 «Обов`язковість договору» Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Доказів розірвання чи припинення іншим чином, або визнання недійсним договору про сплату аліментів на утримання дітей від 11 листопада 2024 року, укладеного між сторонами, матеріали справи не містять.
Доказів відмови позивача від отримання аліментів за договором про сплату аліментів на утримання дітей від 11 листопада 2024 року, укладеним між позивачем та відповідачем, матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.
Розписок позивача про отримання від відповідача передбачених умовами договору сум аліментів готівкою матеріали справи також не містять і учасниками справи суду не надано.
Отже, дослідивши умови Договору про сплату аліментів на утримання дітей від 11 листопада 2024 року в сукупності, суд дійшов висновку, що заборгованість по аліментам складає 80 000 грн.
Враховуючи викладене, оскільки звернення з вимогами про стягнення суми заборгованості є правом позивача, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів за договором про сплату аліментів на утримання дітей від 11 листопада 2024 року підлягають задоволенню, а саме у розмірі 80 000 грн.
Щодо вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палата Верховного Суду від 03.04.2019 по справі № 333/6020/16-ц (реєстраційний номер рішення 81573936), законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Згідно з висновками щодо застосування норм права, викладеними в постанові Верховного Суду від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц, суди під час вирішення справ мають право самостійно перевіряти відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).
Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).
Судом встановлено, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 80 000 грн.
Враховуючи, що розмір заборгованості відповідача по аліментам станом на 21.01.2026 року становить 80 000 грн., а сума неустойки (пені) не може перевищувати 100% заборгованості, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 80 000 грн.
Відповідачем не спростовані доводи позовної заяви, надані позивачем докази, а також розмір заборгованості, завлений стороною позивача.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 80 000 грн.
Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 522 грн. та 3 % річних в розмірі 174,06 грн. в порядку застосування ст.625 ЦК України, не підлягають задоволенню, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України, а саме ст. 196 СК України та містить в собі спеціальну відповідальність за прострочення сплати аліментів.
До даних правовідносин положення ст. 625 ЦК України про відповідальність за порушення грошового зобов`язання на ці правовідносини не поширюється.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 235/4359/16-ц.
Щодо позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне.
Відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 02 березня 2016 року та копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 04 червня 2013 року.
11 листопада 2024 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання, участі батьків у їх вихованні та про сплату аліментів, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Решетняк І.С., зареєстрований у реєстрі за № 5305.
Згідно п. 3.2 даного Договору сторонами погоджено, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язується сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 3000 гривень, на кожну дитину, виплати мають сплачуватися щомісячно.
Проте, як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, систематичне порушення відповідачем умов нотаріального посвідченого договору та накопичення боргу у розмірі 80 000 грн створює додаткові матеріальні проблеми для позивача, яка змушена самостійно забезпечувати всі потреби дітей. З огляду на таку недобросовісну поведінку відповідача, позивач вважає за необхідне збільшити розмір щомісячних аліментів до 4 000 грн на кожну дитину, оскільки саме така сума є необхідною для їхнього всебічного розвитку в сучасних умовах.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 183, 184, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Суд вважає, що у позивача змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку.
Зважаючи на те, що в даний час матеріальне становище позивача та дітей погіршилося, у зв`язку з тим, що діти все ще потребують матеріальної допомоги, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача за Договором від 11.11.2024 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття, що не становитиме надмірного тягаря для відповідача та відповідає забезпеченню інтересів дітей.
Враховуючи викладене та з огляду на пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їх потреб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дітей, суд зазначає наступне.
Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.
До особливих обставин, викладених у статті 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Тобто, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Позивач, звертаючись з позовом до суду посилалася на те, що через введення в Україні воєнного стану та постійну загрозу обстрілів у місті Харкові, освітній процес у закладах середньої освіти наразі здійснюється переважно у дистанційному (онлайн) форматі. В таких умовах наявність сучасної комп`ютерної техніки та стабільного мобільного зв`язку перестала бути предметом розкоші, а стала базовою, життєвою необхідною умовою для реалізації конституційного права дітей на освіту. Безперебійний доступ до навчальних онлайн-платформ, виконання інтерактивних завдань та участь у відеоуроках можливі лише за умови наявності відповідного технічного оснащення. Більше того, в умовах постійних повітряних тривог та можливих перебоїв з електропостачанням, наявність у дітей автономних засобів зв`язку є елементом їхньої безпеки, що дозволяє їй здійснювати постійний контроль за місцеперебуванням та станом здоров`я дітей. Тому, з метою забезпечення повноцінного освітнього процесу, доступу до навчальних ресурсів та підтримки оперативного зв`язку в умовах війни, для дітей були придбані наступні пристрої: Смартфон Samsung Galaxy A35 5G (8/256Gb) вартістю 13 798,00 грн.; планшет Lenovo Tab P11 (2nd Gen) вартістю 9 998,00 грн.; планшет Lenovo Tab M11 (8/128 WiFi) вартістю 8 074,00 грн.; повнорозмірні бездротові навушники JBL Tune 720BT вартістю 2 399,00 грн; смарт-годинник Xiaomi Redmi Watch 5 Active вартістю 1 499,00 грн. Оскільки ОСОБА_3 активно відвідує гурток «Авторська бардівська пісня» про що відповідачу відомо, виникла необхідність у придбанні музичного інструменту та супутнього обладнання: акустична гітара Yamaha F310 вартістю 6 500,00 грн; спеціальний гітарний чохол вартістю 750,00 грн; гітарний тюнер D'Addario PW-CT-17BK вартістю 700,00 грн; каподастр для акустичної гітари FZONE FC81 вартістю 450,00 грн. З метою підтримки здоров`я та фізичної форми дітей були здійснені такі витрати: абонемент на 12 занять з дитячого фітнесу для ОСОБА_4 вартістю 2 000,00 грн на місяць; абонемент на 12 занять з дитячого фітнесу для ОСОБА_3 вартістю 2 000,00 грн на місяць; абонемент для відвідування басейну ОСОБА_5 у Харківському Палаці дитячої та юнацької творчості вартістю 600,00 грн.
Оскільки обов`язок щодо утримання та всебічного розвитку дітей лежить на обох батьках рівною мірою, суд дійшов висновку, що відповідач має компенсувати позивачу 50 % від вказаної суми, що становить 24 384,00 грн., та яка документально підтверджена.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 2300 грн. на кожну дитину, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог, оскільки позивач хоча і визначила тверду грошову суму додаткових витрат, які будуть понесені у майбутньому, проте не обґрунтувала розмір таких витрат, не зазначила конкретні особливі обставини, що спричинять додаткові витрати на дітей та не надала доказів на їх підтвердження.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. ( ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1064,96 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами на підставі Договору про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання, участі у вихованні батьків у їх вихованні та про сплату аліментів від 11.11.2024 року в розмірі 80 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 80 000 гривень.
Збільшити розмір аліментів, визначених в нотаріально посвідченому Договорі про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання, участі у вихованні батьків у їх вихованні та про сплату аліментів від 11.11.2024 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 50% фактично понесених додаткових витрат на розвиток здібностей та фізичне виховання дітей в розмірі 24 384 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1064,96 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складений та підписаний 06 липня 2026 року.
Суддя - О.О. Олійник