Справа № 404/12823/25 
Номер провадження 2/404/4882/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:
головуючого судді Іванової Н.Ю.
при секретарі Коцюбі Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, просив суд стягнути з Державної казначейської служби України на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в сумі 500 000 грн. 
Позов обґрунтовано тим, що 11 січня 2024 року старший дізнавач сектору дізнання Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старший лейтенант поліції Ковальова Дар`я Федорівна, розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N?42023121550000093 від 09 жовтня 2023 року за ч. 4 ст. 358 КК України, нагляд за доданням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва якого здійснює група прокурорів у складі: керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Березовського Юрія Олександровича, заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Спінатія Володимира Валерійовича, прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Кошового Олега Олександровича, прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Гонтара Андрія Дмитровича, прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Балкового Назарія Дмитровича, встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення особи про підозру у кримінальному правопорушенні, відповідно до ст. 36, 40-1, 42, 276, 277, 278 КПК України, та повідомлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровоград Кіровоградської області, громадянину України, з середньо спеціальною освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду стрільця 2-ого стрілецького відділення 2-ого стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимий, про те, що він підозрюється у використанні завідомо підробленого документа, тобто, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
В подальшому 30 січня 2024 року було вручено ОСОБА_1 , обвинувальний акт згідно якого прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Гонтар Андрій Дмитрович, розглянувши матеріали кримінального провадження № 12024121130000036, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 січня 2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням в якому здійснюється групою прокурорів у складі: керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Березовського Юрія Олександровича, заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Спінатія Володимира Валерійовича, прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Кошового Олега Олександровича, прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Гонтара Андрія Дмитровича (старший прокурор групи прокурорів), прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Балкового Назарія Дмитровича, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, відповідно до ст. 291 КПК України.
17 листопада 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького своєю ухвалою по справі № 404/835/24, номер провадження 1-кп/404/44/24 у кримінальному провадженні № 12024121130000036 про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницького Кіровоградської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 задовольнив.
ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 12024121130000036 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, закрито.
В описово-мотивувальній частині ухвали зазначено, що відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення (відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 21.12.2021 року у справі № 759/8429/18).
Вищевказані події призвели до того, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» у психоневрологічному відділенні для хворих з граничними психічними розладами № 16 з 15 жовтня 2024 по 01 листопада 2024.
Згідно довідки від 04 квітня 2024 року за № 814 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за підписом командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 , про те, що він дійсно в період з 20 травня 2022 по 31 травня 2022 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Луганська обл. Сєверодонецький р-н смт. Борівське.
31 травня 2022 року позивач одержав вибухову травму (31 травня 2022). Закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Акубаротравму, гострий правобічний кохлеоневрит, двобічний гострий отит.
Повідомлення про підозру, обвинувачення позивача призвело до ускладнення отримання посвідчення учасника бойових дій, що також завдало душевних переживань.
Розмір моральної шкоди визначити дуже важко, але з урахуванням сильних душевних переживань позивача, які призвели до зміни привичного ритму життя, хвилювань, має становити 500 000 грн. 
Вказано, що письмовим доказом протиправних дій відповідачів є повідомлення про підозру, обвинувальний акт та зміни до обвинувального акту та те, що 17 листопада 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького своєю ухвалою по справі №404/835/24, номер провадження 1-кп/404/44/24 у кримінальному провадженні №12024121130000036 про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницького Кіровоградської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 задоволено та провадження закрито. 
Наявність соціальних зв`язків, погіршення стану здоров`я, що підтверджується письмовими доказами – довідкою МСЕК серія 12АА №3935599.
Вважає дії процесуального керівництва, які здійснювала група процесуальних прокурорів незаконними, протиправними і такими, що завдали позивачу моральної шкоди через протиправні дії їх підлеглих підрозділів та працівників при досудовому розслідуванні. 
Отже, в даному випадку є причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. 
Ухвалою судді від 23 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 
Ухвалою судді від 03 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 
10 березня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області. Вказано, що у провадженні сектору дізнання Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024121130000036 розпочатому 11 січня 2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вересні 2022 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» (код ЄДРПОУ 08733937) за адресою: АДРЕСА_2 , використав підроблений документ, а саме довідку з номером 1418 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), з підробленим підписом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , внаслідок чого 13 вересня 2022 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» ОСОБА_1 видано «Свідоцтво про хворобу № 524/ЗСУ», відповідно до якого на підставі статей 26а, 31б, 17б, 39б графи II Розкладу хвороб він визнаний непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини. 
На підставі свідоцтва про хворобу № 524/ЗСУ, виданого 13 вересня 2022 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області», ОСОБА_1 отримав в Комунальному закладі «Кіровоградське обласне бюро Медико-соціальної експертної комісії Кіровоградської обласної ради», що розташоване за адресою: вулиця Ак. Корольова, 34/19, Кропивницький, Кіровоградська область, виписку з Акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААГ № 393599 про встановлення інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
Надалі виписка з Акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААГ № 393599 щодо ОСОБА_1 була надіслана до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 20632802, юридична адреса: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 7-А) для пенсійного забезпечення. 
Дізнавачем у зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення 11 січня 2024 складено та прокурором погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке того ж дня йому вручено. 
Під час досудового розслідування допитано ряд свідків, проведено судово – почеркознавчу експертизу документа (висновок експерта від 10 січня 2024 № СЕ-19/112-24/284-ПЧ) та судово-психіатричну експертизу ОСОБА_1 (висновок судово-психологічного експерта від 16 січня 2024 № 15). 
30 січня 2025 досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні закінчено, прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Гонтарем А.Д. складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно до вимог ст. 291 КПК України скеровано до суду. 
Проведене досудове розслідування було повним, докази вини ОСОБА_1 достатніми для направлення обвинувального акта до суду. 
Відповідно до ухвали Фортечного районного суду м. Кропивницького (справа № 404/835/24) від 17 листопада 2025 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. 
Кримінальне провадження № 12024121130000036 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрито. 
Ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького, встановлено, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 просив задовольнити клопотання про закриття справи в зв`язку із закінченням строків давності, зазначив, що йому зрозумілі роз`яснені судом наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.49 КК України, його позиція добровільна та він наполягає на цьому, він не бажає скористатися правом на судове провадження в загальному порядку, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.
Вказано, що відмова потерпілого від обвинувачення відносно позивача не є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону. 
З матеріалів справи вбачається, що до позивача незаконного застосування дій визначених ст. 1 Закону не здійснювалось, відповідні судові рішення які б прямо вказували на незаконність дій відповідачів стороною позивача до суду не надано.
Враховуючи, що ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького (справа № 404/835/24) від 17 листопада 2025 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що не відноситься до реабілітуючи обставин, з урахуванням сталої судової практики та нормативно правових актів, що регулюють зазначені правові відносини (підстава і предмет звернення до суду), відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 . 
Крім того до позовної заяви не додано жодного належного доказу на обґрунтування моральної шкоди, настання такої шкоди, не зазначено обрахунок моральної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок та власне які незаконні на думку позивача дії спричинили моральну шкоду, оскільки закриття справи за нереабілітуючих обставин не може свідчити про незаконність дій правоохоронних органів.
Ухвалою суду від 06 травня 2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. 
Представник позивача, адвокат Іващенко І.Ю. направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. 
Представник Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позову відмовити. 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. 
Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, дійшов слідуючого. 
Судом встановлено, що у провадженні сектору дізнання Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024121130000036, розпочатому 11 січня 2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вересні 2022 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» (код ЄДРПОУ 08733937) за адресою: АДРЕСА_2 , використав підроблений документ, а саме довідку з номером 1418 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), з підробленим підписом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , внаслідок чого 13 вересня 2022 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» ОСОБА_1 видано «Свідоцтво про хворобу № 524/ЗСУ», відповідно до якого на підставі статей 26а, 31б, 17б, 39б графи II Розкладу хвороб він визнаний непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини. 
На підставі свідоцтва про хворобу № 524/ЗСУ, виданого 13 вересня 2022 Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області», ОСОБА_1 отримав в Комунальному закладі «Кіровоградське обласне бюро Медико-соціальної експертної комісії Кіровоградської обласної ради», що розташоване за адресою: вулиця Ак. Корольова, 34/19, Кропивницький, Кіровоградська область, виписку з Акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААГ № 393599 про встановлення інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
Надалі виписка з Акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААГ № 393599 щодо ОСОБА_1 була надіслана до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 20632802, юридична адреса: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 7-А) для пенсійного забезпечення. 
Дізнавачем 11 січня 2024 складено та прокурором погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке того ж дня йому вручено. 
Під час досудового розслідування допитано свідків, проведено судово – почеркознавчу експертизу документа (висновок експерта від 10 січня 2024 № СЕ-19/112-24/284-ПЧ) та судово-психіатричну експертизу ОСОБА_1 (висновок судово-психологічного експерта від 16 січня 2024 № 15). 
30 січня 2025 досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні закінчено, прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Гонтарем А.Д. складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скеровано до суду. 
Відповідно до ухвали Фортечного районного суду м. Кропивницького (справа № 404/835/24) від 17 листопада 2025 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. 
Кримінальне провадження № 12024121130000036 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрито. 
За змістом статей 15 , 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди
Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). 
Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. 
Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. 
Згідно із ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. (ч. 2 ст. 1176 ЦК України). 
Таким Законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі – Закон України). 
Вищезазначеним нормативно-правовим актом визначені спеціальні підстави відшкодування шкоди за рахунок державного бюджету, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди та підстави для її відшкодування. 
Згідно із ст. 1 Закону України 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
Так, відповідно до ст. 2 Закону України 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, тощо. 
Відповідно до ст. 3 Закону України 266/94-ВР у наведених ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. 
Статтею 13 Закону України 266/94-ВР передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. 
З аналізу наведених норм вбачається, що для відшкодування моральної шкоди в порядку, що встановлений Законом України 266/94-ВР необхідна наявність певних передумов, а саме: встановлення незаконності дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в ході досудового розслідування кримінального провадження відносно особи, внаслідок яких останній спричинена шкода.
Незаконність перебування особи під слідством і судом, відповідно до ст. 2 Закону України 266/94-ВР, підтверджується постановленням виправдувального вироку, або встановленням в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури в ході здійснення кримінального провадження або закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Крім того, відповідно до п. 3 Положення про застосування Закону України 266/94-ВР, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 04.03.1996 року № 6/5/41, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації. 
Положенням ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в яких міститься вичерпний перелік для здійснення відшкодування шкоди, завданої діями вказаних органів, не передбачають відшкодування у випадку закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. 
Зважаючи на те, що право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації, а закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, не є реабілітуючою обставиною та не виправдовує особу, яка вчинила діяння, а том не є підставою для відшкодування моральної шкоди. 
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі № 199/7894/19, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації, а закриття кримінального провадження у зв`язку відмовою потерпілого від обвинувачення не є реабілітуючою підставою та не виправдовує особу, яка вчинила діяння, а тому не є підставою для відшкодування моральної шкоди за вказаним Законом. 
Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.07.2024 по справі № 405/5221/23, судом зазначено що: У справі, що переглядається, суди встановили, що кримінальне правопорушення відносно позивача, передбачене частиною першою статті 122 КК України , закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 284 КПК України зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. , у
За таких обставин, суди попередніх інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшли правильного висновку, що у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутні підстави, визначені Законом № 266/94-ВР для такого відшкодування. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з вказаним висновком судів, оскільки положення статті 2 Закону № 266/94-ВР, в яких міститься вичерпний перелік підстав для здійснення відшкодування шкоди, завданої діями вказаних органів, не передбачають відшкодування у випадку закриття кримінального провадження у зв`язку відмовою потерпілого від обвинувачення. 
Враховуючи, що право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації, а закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення не є реабілітуючою підставою та не виправдовує особу, яка вчинила діяння, а тому не є підставою для відшкодування моральної шкоди за вказаним Законом. 
Відповідно до правової позиції правова викладеної у постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року у справі № 210/1137/19 ц (провадження № 61-21192св21): під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке здійснюється за наявності обставин, які виключають подальше провадження, або підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Із закриттям кримінального провадження процесуальна діяльність щодо особи повністю закінчується, подальший рух провадження виключається, поки постанова про закриття провадження не скасована у встановленому законом порядку. Обґрунтоване закриття кримінального провадження - це необхідний і законний результат досудового розслідування.
Стала судова практика свідчить про те, що закриття кримінального провадження щодо фізичної особи з реабілітуючих підстав є підтвердженням незаконності дій органів досудового розслідування, які в судовому порядку додатково не потрібно такими визнавати, та надає право фізичній особі на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбаченому Законом № 266/94-ВР (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15, від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, від 29 травня 2019 року у справі № 522/1021/16, від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17). 
Натомість нереабілітуючі підстави означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Така особа не вправі вимагати відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, яка була їй завдана в процесі розслідування.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2022 року у справі № 759/20824/19 (провадження № 61-12717св21) вказано, що, виходячи із засад диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства, до числа процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення. Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження. Обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення є закриття кримінального провадження. Відповідно до частини четвертої статті 26 КПК України відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України , його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, проте закриття кримінального провадження у цьому випадку не є закриттям у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, тобто провадження закрито з нереабілітуючих підстав (постанова Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 487/1817/18 (провадження № 51-1960 км 21)). 
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 199/7894/19 (провадження № 61-4206св20) зазначено, що згідно з пунктом 3 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.
Главою 22 КПК України, визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. 
Частиною 1 КПК ст. 303 передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.
За результатами розгляду скарг на бездіяльність слідчого, слідчим суддею постановляється ухвала (ст. 307 КПК України). 
Умовою застосуванням судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на не договірні зобов`язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів. 
Позивач посилається на протиправні дії правоохоронних органів, проте належних доказів визнання протиправності дій чи бездіяльності не надає. 
Безумовною підставою для відшкодування шкоди є наявність рішення суду, в якому встановлено незаконність (протиправність) дій посадових осіб. 
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі № 199/7894/19, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації, а закриття кримінального провадження у зв`язку відмовою потерпілого від обвинувачення не є реабілітуючою підставою та не виправдовує особу, яка вчинила діяння, а тому не є підставою для відшкодування моральної шкоди за вказаним Законом.
Згідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.
Відповідно до абз. 5 ст. 4 Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Крім того за абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). 
Водночас, позивачем не обґрунтовано заявлену суму морального відшкодування, не надано доказів, які б підтверджували наявність підстав для стягнення шкоди, у зв`язку з чим моральна шкода є недоведеною. 
Ураховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягають. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 1176 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди – відмовити в повному обсязі.
Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Кропивницька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону, місцезнаходження: 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Шевченка, буд. 3, код ЄДРПОУ 38296363.
Відповідач: Головне управління національної поліції в Кіровоградській області, місцезнаходження: 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108709.
Відповідач: Державна казначейська служби України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, код ЄДРПОУ 37567646.
Повний текст судового рішення складено 27.07.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова